УДК
І.Ю. Гайдай
Автомобільно-Дорожній інститут ДонНТУ, м. Горлівка

Розвиток аудиту нормування праці в Україні

Соціально-економічні перетворення, які характеризують сучасний стан і тенденції розвитку національної економіки, потребують приведення в дію всіх резервів ефективності використання трудового і виробничого потенціалу, що є неможливим без успішного вирішення проблем в сфері нормування праці. Одним із важливих напрямків подолання кризових явищ в цій сфері економічної діяльності і підвищення рівня нормування праці на вітчизняних підприємствах різноманітних форм власності може стати аудит.
Аудит є обов’язковою частиною функціонування ринкової економіки. Його мета – виявлення негативних явищ у виробничій і фінансово-господарській діяльності суб’єктів господарювання, їх усунення і запобігання в майбутньому [1, с. 20]. На відміну від інших форм господарського контролю, аудит є підприємницькою незалежною діяльністю, яка здійснюється на добровільних засадах на підставі договору між клієнтом і аудитором (аудиторською фірмою). Результати аудиту оформлюються аудиторським звітом або аудиторським висновком. Висновки аудитора є виваженим і обґрунтованим доказом, наприклад, під час вирішення трудових конфліктів і спорів.
В недалекому минулому потреба в такого роду перевірках стану нормування праці в нашій країні не відчувалася, оскільки нормування праці розглядалося лише як метод визначення суспільно-необхідних витрат праці для виконання планових завдань по випуску продукції. Норми праці застосовувалися формально, без урахування інтересів і цілей працівників, без елементів творчості, що негативно впливало на підвищення продуктивності праці і в цілому на ефективність господарської діяльності. 
В сучасних умовах система нормування праці вимагає значної перебудови, особливо в частині впливу ринкового механізму господарювання, його інтеграції в систему міжнародних економічних відносин, науково-технічного процесу, роздержавлення власності та приватизації майна, змін у соціально-трудовій сфері. Учасники цих процесів потребують достовірної та неупередженої інформації щодо організації виробничого і трудового процесів, рівня виробничих витрат, змістовності трудової діяльності, її привабливості для працівників, що забезпечується проведенням аудиторської перевірки та наданням аудиторського  висновку. 
В своєму арсеналі аудит нормування праці має теорію і практику зарубіжного аудиту, а також вітчизняну методику проведення управлінського аудиту використання трудових ресурсів, яка включає п’ять взаємозалежних етапів [2, с. 38 - 40]:
1. Організаційний чи етап підготовки і укладання договору на надання аудиторських послуг;
2. Організаційно-методичний етап чи переддослідницький, тобто збирання і систематизації джерел інформації;
3. Дослідницький чи етап аналітичного опрацювання й узагальнення оціночних результатів перевірки;
4. Етап складання звіту про здійснення аудиторських процедур і підписання аудиторського висновку;
5. Етап контролю за виконанням рекомендацій аудитора, виданих за підсумками перевірки.
Аудит нормування праці орієнтований переважно на потреби адміністрації підприємств. Господарча самостійність останніх передбачає необхідність обирати види норм праці для організації виробництва і оплати праці, вирішувати питання формування і функціонування нормативної бази з праці, визначати порядок розробки і впровадження нових нормативних матеріалів, перегляду і заміни застарілих норм праці. Серед основних напрямів аудиту нормування праці, насамперед, необхідно виділити практичну допомогу керівництву підприємств і організацій в вирішенні зазначених питань, удосконаленні системи нормування праці, забезпеченні взаємозв’язку нормування і оплати праці, оптимізацію чисельності і професійно-кваліфікаційного складу персоналу, своєчасне коригування вимог до нього, виходячи із внутрішніх і зовнішніх факторів розвитку виробництва, розробку рекомендацій щодо упорядкування і регламентації трудової діяльності людини, найбільш повне об’єднання інтересів персоналу з інтересами і цілями підприємства, використання передового вітчизняного і зарубіжного досвіду в частині організації, нормування і оплати праці. Отже, метою аудиту нормування праці є проведення поглибленого аналізу стану нормування праці і надання обґрунтованих рекомендацій щодо його вдосконалення на підприємствах різноманітних форм власності. В загальному вигляді основними завданнями даного виду аудиту можуть бути такі: 
І. Перевірка відповідності системи нормування праці діючим законам та інструкціям в галузі нормування. 
Для створення прогресивної системи нормування праці, яка б забезпечувала зниження витрат виробництва і, відповідно, підвищення його ефективності, сприяла росту продуктивності праці, вирішенню соціальних завдань, необхідним є забезпечення легітимності діяльності підприємства відносно використання його трудових ресурсів, а саме, приведення у відповідність системи нормування праці зафіксованим в нормативних документах положенням. В ході аудиторської перевірки слід виявити всі відступи від чинних законів та нормативних актів, а саме, постанови Кабінету Міністрів України “Про заходи поліпшення нормування праці в народному господарстві” від 20 березня 1995 р., „Рекомендацій з нормування праці в галузях народного господарства”, схвалених Колегією Міністерства праці України (в даний час Міністерство праці і соціальної політики України) 19 квітня 1995 р., Кодексу законів про працю (КЗпП) України, наказу Міністерства праці і соціальної політики України “Про заходи поліпшення нормування праці”, наказів та рекомендацій відповідних міністерств (відомств). У випадку виявлення порушень чинного законодавства аудитор має вказати на конкретний закон, нормативний акт, положення якого не виконуються на  підприємстві.
Особливою ділянкою аудиторської роботи є оцінка правильності реєстрації соціально-правових питань і їх відображення у відповідних документах (галузевих угодах, колективних договорах, трудових угодах). В названих правових документах аудитору важливо перевірити, чи виступають вони гарантом соціального захисту працівників в частині організації, нормування й оплати їхньої праці.
ІІ. Оцінка організації нормування праці на підприємстві.
Аудит нормування праці базується в основному на даних відділу праці і заробітної плати. Однак перевірці всіх необхідних звітних та позазвітних джерел інформації має передувати безпосередня оцінка  організації роботи з нормування праці на підприємстві. Під час аналізу організаційної структури служби нормування праці аудитору необхідно пам’ятати, що можливості раціоналізації процесів нормування та приведення структури служби нормування праці у відповідність із потребами виробництва в даний час не регламентуються директивними органами і цілком залежать від самого підприємства. В ході аудиторської перевірки аналізується ступінь відповідальності за якість і своєчасність виконання покладених на відділ праці і заробітної плати завдань і функцій (зазначених в Положенні про відділ праці і заробітної плати, затверджених керівником підприємства), ступінь відповідальності конкретних фахівців, що визначається їхніми посадовими інструкціями.
	Відсутність на підприємстві самостійного підрозділу з нормування праці, як наслідок поєднання функцій служб нормування праці з функціями інших структурних підрозділів, аудитору слід сприймати негативно, оскільки включення спеціалістів з нормування праці до складу інших відділів і служб підприємства в значній мірі орієнтує їхню діяльність на виконання завдань цих служб і не сприяє ефективності роботи з нормування праці. Чіткість, оперативність і повнота виконання завдань працівниками служб нормування праці, насамперед, залежать від рівня їхньої зайнятості безпосередніми роботами з нормування праці, що є максимальним за умови неприпустимості відволікання працівників з нормування праці на виконання невластивих їм функцій.
ІІІ. Оцінка стану професійно-кваліфікаційної структури кадрового складу служб з нормування праці, перевірка знань спеціалістами з нормування праці своїх посадових інструкцій і трудового законодавства.
Після попереднього ознайомлення із організацією нормування праці на підприємстві аудитору варто оцінити кількісний та якісний склад кадрів служби нормування. Кількісний склад кадрів служб нормування праці на підприємстві визначається штатним розкладом та нормативними матеріалами щодо визначення чисельності службовців. Зіставлення нормативних та фактичних даних про чисельність співробітників служб нормування праці дозволить аудитору зробити висновок про забезпеченість підприємств спеціалістами з нормування праці в необхідній кількості. 
При оцінці якісного складу працівників служб нормування праці за основу береться зміст виконуваних робіт і вимоги до них, зазначені в посадових інструкціях, Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику й інших нормативних документах. Основним показником якісного складу кадрів є професійно-кваліфікаційний рівень працівників підприємства. З метою аналізу професійно-кваліфікаційної структури кадрів служб нормування праці аудитору необхідно визначити питому вагу працівників, що мають вищу та середньо-спеціальну освіту, яка відповідає займаній посаді та профілю виробництва, та працівників, що мають  вищу та середньо-спеціальну освіту, але не мають спеціальної підготовки в галузі нормування праці.
Найбільш кваліфікованою в питаннях нормування праці, як правило, є група працівників, що мають вищу та середньо-спеціальну освіту із спеціальною підготовкою в галузі нормування, найменш кваліфікованою – група працівників із вищою та середньо-спеціальною освітою без спеціальної підготовки в галузі нормування. До оцінки діяльності працівників останньої групи повинен бути застосований диференційований підхід - з урахуванням стажу роботи безпосередньо в сфері  нормування праці. Для встановлення достовірної картини професійно-кваліфікаційного складу кадрів аудитору слід розподілити працівників служб нормування праці за стажем роботи в галузі нормування [3, с. 221].
ІV. Експертиза наявності на підприємстві нормативних матеріалів з питань нормування праці.
Аналіз нормативного забезпечення починають з визначення кола нормативних матеріалів, якими розташовує підприємство. Аудиторами складаються групувальні таблиці з рядом показників (найменування нормативних матеріалів, рік видання, термін дії). Визначається, чи на всі роботи є нормативи і види цих нормативів (міжгалузеві, галузеві, місцеві), коли вони були затверджені і яка частка робіт нормується по наявних нормативах. Варто установити, чи відповідають організаційно-технічні умови, прийняті в нормативах, тим, що маються на підприємстві, оскільки досягнення зазначеної відповідності необхідно для успішного застосування нормативів.
	При проведенні аудиторської перевірки слід виявити всі випадки застосування міжгалузевих і галузевих нормативних матеріалів з праці, термін дії яких перевищує п'ять років. Такі нормативні матеріали підлягають обов’язковій перевірці, а в разі необхідності - заміні (згідно з „Рекомендаціями з нормування праці в галузях народного господарства” 1995 р.).
	Аналізуючи практику застосування міжгалузевих і галузевих нормативів з нормування праці, аудитору необхідно ознайомиться з Переліком нормативів, затверджених вищестоящою організацією для застосування, та визначити, які із збірників, зазначених в Переліку, необхідні для нормування праці на даному підприємстві, які з них маються в наявності. Слід з’ясувати причини незастосування нормативів, рекомендованих Переліком (відсутність умов впровадження, неприйнятність нормативів для конкретних підприємств і організацій тощо).
V. Оцінка правильності первинного обліку виконання норм праці; перевірка ведення обліку встановленої законом документації з питань нормування праці.
Для точного визначення рівня виконання норм праці робітниками важливе значення має правильність обліку відпрацьованого часу, тому в ході аудиторської перевірки доцільно звернути увагу на наявність вичерпних даних щодо використання робочого часу. Дані первинного обліку відпрацьованого часу слугують вихідною базою для статистичного опрацювання інформації, наприклад, під час заповнення форми № 4-ПВ обов’язкової статистичної звітності підприємства “Про виконання норм виробітку і стан нормування праці”.
	До обов’язків аудитора входить не тільки перевірка ведення встановленої законом документації, але і консультування з питань, якими законодавчими та нормативними актами варто керуватися адміністрації підприємства при проведенні обліку витрат праці всіх категорій працівників.
VІ. Розробка розгорнутих рекомендацій з усунення виявлених за весь перевірочний період недоробок в системі організації нормування праці у вигляді аудиторського висновку.
Результати ефективного аналізу дозволять аудитору зробити висновки про те, як стан нормування праці впливає на ефективність роботи підприємства і рівень витрат; як можна підвищити професійні знання спеціалістів з нормування праці; як мотивувати працівників до підвищення своєї кваліфікації і самовдосконалення. Дослідницький характер аудиторської діяльності дає змогу переглянути сформовану на багатьох вітчизняних підприємствах практику використання нормування праці як інструмента регулювання заробітної плати, яка дозволяє підтримувати середній заробіток на визначеному рівні, штучно компенсувати робітникам середзмінні простої і втрати робочого часу через недоліки в організації праці, непогодженості в плануванні і матеріально-технічному постачанні. Зазначене негативно відбивається на підвищенні продуктивності праці, оскільки однакові умови оплати не сприяють зацікавленості працівників в кінцевих результатах праці. Застосування в практиці діяльності підприємств принципів управлінського аудиту повинне сприяти створенню в працівників упевненості, що використання досягнень науково-технічного прогресу, застосування прогресивних форм і методів організації праці, раціоналізація робочих місць, удосконалення прийомів і методів роботи позитивно позначаться на оплаті їхньої праці, створять умови для підвищення професійно-кваліфікаційного рівня, кар’єрного росту. 
Таким чином, в сучасних умовах аудит нормування праці здобуває все більше значення в підвищенні ефективності використання живої праці, що пов’язано з тією роллю, яку він відіграє в системі управління персоналом, особливо в частині здійснення прогнозування та планування кадрів, організації оцінки (атестації) кадрів, розроблення заходів щодо підвищення кваліфікації кадрів і їхньої перепідготовки, виміру результатів праці, контролю витрат на утримання персоналу. При цьому значення аудиту нормування праці полягає в вирішенні проблем підвищення задоволеності працею шляхом збільшення змістовності праці, мінімізації стомлюваності, створенні умов для гуманізації праці, а не тільки в збільшенні її продуктивності.
Національне законодавство обмежує рамки аудиту загальною, банківською, страховою та інвестиційною сферами діяльності. Внесення відповідних доповнень і коригувань в Закон України ”Про аудиторську діяльність” (1993 р.), або прийняття відносно самостійного закону про управлінський аудит, який би враховував специфіку нового виду аудиторських послуг, мають створити передумови для застосування в практиці вітчизняних підприємств аудиту нормування праці в рамках управлінського аудиту використання трудових ресурсів.
Розширення сфери аудиторської діяльності і організація проведення аудиту нормування праці створять умови для підвищення прибутковості виробництва за рахунок скорочення витрат, сприятимуть зниженню плинності кадрів, вирішенню трудових конфліктів, що в кінцевому підсумку сприятиме розвитку національної економіки.

Список літератури
1. Усач Б.Ф. Аудит: Навчальний посібник. – К.: Знання – Прес, 2002. – 223 с.
2. Дзюба С.Г. Напрямки перетворень в аудиторській діяльності // Економіка України. -  2003. - № 1. – С. 36-41.
3. Дзюба С.Г., Степанова І.Ю. Стан професійно-кваліфікаційної структури кадрового складу служб з нормування праці на підприємствах різноманітних форм власності // Матеріали IV міжнародної конференції студентів і молодих вчених „Економіка і маркетинг в ХХІ сторіччі”. Донецьк: РВА ДонНТУ, 2003. – С. 220-222.