МНСТЕРСТВО ОСВТИ І НАУКИ УКРАНИ
ДОНЕЦЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ТЕХНЧНИЙ УНВЕРСТЕТ

МЕТОДИЧН  ВКАЗВКИ
ДО ВИКОНАННЯ КУРСОВОГО ПРОЕКТУ З ДИСЦИПЛІНИ „ГЕОІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ”

   

Донецьк- ДонНТУ-2005 р.

МНСТЕРСТВО ОСВТИ І НАУКИ УКРАНИ
ДОНЕЦЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ТЕХНЧНИЙ УНВЕРСТЕТ

МЕТОДИЧН  ВКАЗВКИ
ДО ВИКОНАННЯ КУРСОВОГО ПРОЕКТУ З ДИСЦИПЛІНИ „ГЕОІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ”
( для студентв спецальност  7.080407 «Комп'ютерний еколого - економічний моніторинг» )

Затверджено на засданн навчально-видавничої ради ДонНТУ
декабрь 2005. (№5003; 3,5 п.л.).

   

Донецьк ДонНТУ-2005 р.
                                                   
         Методичні вказівки до виконання курсових проектів з дисципліни „Геоінформаційні системи” (для студентів спецальност для студентв спецальност  7.080407 «Комп'ютерний еколого - економічний моніторинг»)./ Харитонов А. Ю. Павлій В. О. – Донецьк: ДонНТУ, 2005. - 39 арк.

В робот розглянут тематика, обсяг  змст курсового проекта з дисципліни „Геоінформаційні системи”, а також методичні  рекомендацї по оформленню креслень  основних роздлв пояснювально записки.

Укладач:         ассистент А. Ю. Харитонов
                          ассистент В. А. Павлій

Рецензенти:     д.т.н., проф. Г. В. Аверін
                          к.т.н., доц.   А. А. Шоломіцький

ВСТУП

У найзагальнішому значенні, геоінформаційні системи це інструменти для обробки просторової інформацїї, звичайно явно прив'язаної до деякої частини земної поверхні і використовувані для управління нею. Це робоче визначення не є ні повним, ні точним. Як і у випадку з географією, термін невизначений і є об'єднанням багатьох предметних областей. В результаті, немає загальноприйнятого визначення ГІС. Сам термін змінюється залежно від інтелектуальних, культурних, економічних і навіть політичних цілей. Ця термінологія стала насправді дуже мінливою, приводячи до все більш заплутаного жаргону, все новим визначенням, постійно проникаючим як в наукову, так і в популярну літературу.
Відсутність загальноприйнятого визначення привела до значного нерозуміння того, що таке ГІС, які їх можливості і для чого такі системи можуть застосовуватися. Це привело до того, що деякі люди вважають, наприклад, що немає різниці між комп'ютерною картографією, комп'ютерним кресленням і власне ГІС. Оскільки графічні екрани всіх трьох систем можуть виглядати однаково як для випадкового, так і для досвідченого спостерігача, легко припустити, що ці системи, при невеликих відмінностях, у принципі, — одне і те ж. Але будь-який, хто спробує аналізувати карти, скоро зрозуміє, що системи комп'ютерної картографїї, придумані для створення карт з графічних примітивів (геометричних фігур) в поєднанні з описовими атрибутами, чудово підходять для відображення карт, але звичайно не містять аналітичних можливостей ГІС.
Аналогічно, для чисто картографічних цілей бажано використовувати саме систему комп'ютерної картографїї, розроблену спеціально для введення, організацїї і виведення картографічних даних, ніж продиратися через безліч аналітичних функцій могутньої професійної ГІС всього лише для створення простої карти. Системи комп'ютерного креслення, спеціально розроблені для створення графічних зображень, не прив'язаних до зовнішніх описаних даних, — прекрасний інструмент для архітектора, прискорюючий виробництво архітектурних креслень і спрощуючий їх редагування.
На відміну від систем комп'ютерної картографїї, вони незручні для створення карт, але при цьому теж не мають засобів аналізу карт, яка є головною задачею ГІС.
Для досвідченого користувача ГІС не вимагається визначення. Але для тих, хто тільки чув про цю технологію, визначення може виявитися корисним. Для попереднього розгляду можна узяти визначення, дане Девідом Райндом (David Rhind), що назвав ГІС "комп'ютерною системою для збору, перевірки, інтеграцїї і аналізу інформацїї, що відноситься до земної поверхні". Це визначення містить ряд вельми корисних елементів, які слід розглянути докладніше. По-перше, воно говорить, що ГІС мають справу із земною поверхнею. Хоча це не є абсолютно необхідною умовою, більшість застосувань ГІС мають справу з ділянками цієї поверхні. По-друге, твердження про те, що ГІС використовуються для збору, перевірки, інтеграцїї і аналізу інформацїї, нагадує про велике число груп операцій, необхідних для будь-якої геоінформаційної системи.

1 ТЕМАТИКА КУРСОВОГО ПРОЕКТУ

У цей час нам доступні величезні об'єми інформацїї. Дані зберігаються в електронних таблицях: інформація про населення, звітність про торгівлю, дані про промисловість. Маса інформацїї знаходиться на папері і в пам'яті комп'ютерів.  Майже всі ці дані мають географічну складову. За різними оцінками до 85 відсотків всіх баз даних містять будь яку географічну інформацію. При цій оцінці враховувалися об'єми даних, що містять адреси, імена міст, назви областей, держав, поштові індекси і навіть номери телефонів, включаючи коди видаленого доступу і додаткові номери. Настільна картографія дозволяє комп'ютеру не просто обробляти дані, а швидко і виразно представляти їх, використовуючи географічні компоненти даних, щоб можна було уловити їх загальне значення, яке присутнє на картах.
MapInfo, як засіб настільної картографїї, — це могутній засіб аналізу даних. Ви можете додати графічний вигляд статистичним і іншим даним. Ви можете відобразити Ваші дані як крапки, як тематично виділені області, кругові графіки, райони і т.п. До даних можна застосовувати географічні оператори, такі як районування, комбінація і розрізання об'єктів,  буферизація. Доступ до даних можна оформляти як запити, зокрема до видалених баз даних безпосередньо з MapInfo.
Наприклад, які будинки найближче розташовані по шляху вашого руху у вашу школу? У магазин? Чи живуть там ваші друзі? На карті легко побачити особливості і тенденцїї, які практично неможливо виявити в облікових організованих даних. Можна легко обчислити відстані між клієнтами і магазинами; можна побачити місцеположення підприємства, що отруює повітря в певному районі, самий густо заселений квартал.
Все це робить візуалізацію даних по карті району мешкання більш наочною.
Курсове проектування по ГІС покликане закріпити у студента навички роботи з топографічними картами, а також просторове мислення за допомогою засобів обробки просторової інформацїї. Одним з таких засобів є покоління програмних продуктів MapInfo.
Темою проекту являється побудова складної інформаційної карти району мешкання із застосуванням геоінформаційної системи MapInfo. 
Мета проекту: Розробити карту району мешкання з нанесенням на неї географічних, популяційних, адміністративних, промислових і економічних даних в MapInfo; запрограмувати звернення до цієї інформацїї за допомогою мови SQL – запитів і мови програмування MapBasic.
Процес курсового проектування умовно роздільний на 5 етапів:
– введення початкової картографічної інформацїї ділянки карти з вказівкою номерів будинків, магазинів, шкіл і т. п;
– освоєння способів вибірки необхідної інформацїї по введеній карті;
– освоєння прийомів програмування для пошуку і вибірки необхідної інформацїї;
– використовування і побудова тематичних карт;
– оформлення записки пояснення і графічної частини курсового проекту.
В процесі курсового проектування і захисту курсового проекту студент повинен показати свою підготовленість по курсу, продемонструвати уміння користуватися прикладними програмними продуктами ГІС.
В процесі курсового проектування студент виконує і захищає курсовий проект.
Пропоновані методичні вказівки призначені для студентів і керівників курсових проектів. 
Курсовий проект по ГІС складається з двох обов'язкових частин: пояснювальної записки і графічного матеріалу. Пояснювальна записка   до  курсового  проекту повинна містити 30-50  сторінок  машинописного  тексту (або 40-60 сторінок рукописного тексту), включаючи малюнки і таблиці.
Графічна частина курсового проекту по ГІС включає 2 креслення формату А3 і 1 креслення формату А4. Основні пункти записки пояснення і зміст графічної частини курсового проекту розглядаються в завданні до курсового проекту.
Курсовий проект по ГІС виконується на 4-у курсі і є одним з етапів підготовки студента спеціальності 7.080407 "Комп'ютерний еколого-економічний моніторинг".
Мета даних методичних вказівок - надати студентам допомоги в розробці і захисті курсового проекту, допомогти правильно організувати роботу над проектом і скоротити число помилок, що допускаються студентами при оформленні креслень, записки пояснення, а також захисту курсового проекту.

2 РОЗШИРЕННИЙ ПЛАН ЗАВДАННЯ НА КУРСОВИЙ ПРОЕКТ

Завдання на курсовий проект складається з 5 частин, виконання кожної з котрих неможливо без виконання попередніх частин. Нижче приведений розгорнутий план виконання курсового проекту.

2.1 Етап 1. Створення квадрата карти розміром 2х2 км, в центрі якого знаходиться місце мешкання, або інше визначне місце. Створення бази даних всіх об'єктів цієї ділянки карти.

У цьому етапі студенти повинні виконати такий обсяг роботи:
1.	 Створення порожнього проекту в MapInfo [61]. 
2.	Розташування відсканованої карти як таблиці в MapInfo [337]. Карту можна узяти в паперовому вигляді і відсканувати, або для створення відсканованої карти можна скористатися кнопкою Print Screen. Для отримання якісного дозволу рекомендується  зробити декілька копій екрану і з'єднати їх в графічному редакторі.
	Альтернативно можливе перенесення-копіювання шарів існуючої карти з пере класифікацією шарів та таблиць даних.
3.	Створення файлів-таблиць: streets, houses, kvartals, shops, schools, industry, з наступними полями: 
	streets - назва вулиці (рядковий тип); houses - назва вулиці (рядковий тип); номер будинку (числовий  тип, ); 
	shops - назва магазина (рядковий тип); schools - назва або номер школи (рядковий тип); industry-назва або тип індустрії (рядковий тип). 
	Малювання векторних даних поверх відсканованої карти [309]. 
	Кожен файл-таблиця в своєму шарі.
4.	 Створення бази даних по вулицях, будинках, магазинах, школах, промислових об'єктах, заповнення даними.
5.	 Зберегти як проект.

2.2 Етап 2. Вибірки і  SQL-запити [147]

У цьому етапі студенти повинні виконати таку роботу:
1.	Вибірка всіх будинків в радіусі 500 м від відправного орієнтиру (будинок, корпус і т. д.), заданого по варіанту за допомогою інструменту «Вибір в колі» [1, 153]. Збереження результату в окремій таблиці.
2.	Аналогічна вибірка всіх магазинів і промислових об'єктів відносного цього ж орієнтиру. Радіус задати самостійно (щоб забезпечити попадання принаймні 3-4 об'єктів)
3.	Вибірка всіх будинків, розташованих по вулиці, на якій розташований орієнтир, за допомогою інструменту «Вибір в області» [1, 155]. В даному випадку областю виступає вулиця. Збереження результату в окремій таблиці.
4.	Створити 3 вибірки за допомогою команди «Вибрати» меню «Запит» у вільній формі, при необхідності, внісши в таблиці додаткові поля з різноманітною інформацією [1, 159]. Наприклад: вибрати будинки з населенням більше 30 чоловік (додатково необхідно додати в таблицю будинків поле «Населення»). Зберегти результати в список.
5.	Створити SQL-запит, що розраховує густину населення [1, 163]. 
6.	Створити 2 будь-яких SQL-запиту у вільній формі, при необхідності, внісши в таблиці додаткові поля з різноманітною інформацією. Зберегти результати.
Результатом другого етапу являються збережені таблиці з запросами.

72.3 Етап 3. Робота з вбудованою мовою програмування MapBasic.

У цьому етапі студенти повинні виконати такий обсяг роботи:
1.	Написати програму на вбудованій мові MapBasic, яка вибирає на карті всі об'єкти згідно наступній умові:

Варіант mod 7:
0 - 	вибір всіх об'єктів, що знаходяться на відстані не далі 500 м від Вашого будинку;
1 - 	вибір всіх будинків, номер яких лежить в інтервалі від 50 до 100;
2 - 	вибір всіх підприємств промислової індустрїї, які знаходяться на відстані не менше 1 км від Вашого будинку;
3 - 	вибір всіх магазинів, відстань до яких не більше 400 м від найближчої до Вашого будинку школи;
4 - 	вибір всіх вулиць, на яких розташовані школи;
5 - 	вибір всіх магазинів, що займаються продажем кондитерських виробів. При цьому в таблицю магазинів додати поле, яке характеризує тип магазина (приклад: 0 – хлібний, 1 – кондитерський, 2 – побутової техніки, 3 – супермаркет і т.п.);
6 - 	Вибір всіх заводів з таблиці підприємств промислової індустрїї. Якщо заводів у Вашому районі немає, то дозволяється вибрати інший тип підприємств. При цьому в таблицю підприємств додати нове поле (див. приклад у варіанті 5).

Одержану вибірку зберегти в новій таблиці. Для вибору об'єктів рекомендується використовувати оператора SELECT [1,478]. В результаті роботи програми повинно бути вибрано як мінімум 3 об'єкти. Якщо ця вимога не виконується, дозволяється змінити топологію карти (додати новий магазин, школу і ін.).
2.	Написати програму на вбудованій мові MapBasic, яка виводить на екран зведення про тип і колір лінїї, штриха для вибраного об'єкту за допомогою функцїї ObjectInfo [1,475]. Для парних варіантів виведення інформацїї проводити в новому вікні за допомогою оператора NOTE [1,472], для непарних – у вікні повідомлень Message за допомогою оператора PRINT [1,478]. Перед початком роботи програми об'єкт вважається вже вибраним.
3.	Написати програму на вбудованій мові MapBasic, яка розраховує відстань між Вашим будинком і вибраним об'єктом в:
Варіант mod 3:
0 – милях;
1 – кілометрах;
2 – метрах.

Для парних варіантів виведення інформацїї проводити в новому вікні за допомогою оператора NOTE [1,472], для непарних – у вікні повідомлень Message за допомогою оператора PRINT [1,478]. Для розрахунку відстані використовується функція Distance [1,584].
4.	Написати програму на вбудованій мові MapBasic, яка виконує скролінг карти так, щоб Ваш будинок був видний на екрані. Для скролінгу карти використовується оператор Set Map [1,491]. При цьому програма повинна також виконати масштабування карти. Масштаб вибирається згідно наступної умови:
“У одному DDD NNN XXX”, де:
DDD:  Варіант mod 4: 
0 – міліметрі;
1 – сантиметрі;
2 – дюймі;
3 – футі;
NNN: Варіант mod 7:
		0 – 1;
		1 – 10;
		2 – 50;
		3 – 100;
		4 – 200;
		5 – 500;
		6 – 1000;
XXX: Варіант mod 4:
		0 – футів;
		1 – метрів;
		2 – кілометрів;
		3 – миль;
Результат третього етапу: 4 збережені програми у вигляді текстових файлів.

2.4 Етап 4. Візуалізація картографічних даних.

У цьому етапі студенти повинні виконати такий обсяг роботи:
1. Створити тематичну карту [1,191] по наступній умові
Варіант mod 6:
1.	Тематична карта діапазонів. Критерій вибору – густина населення в кварталах. Густину населення в кварталах задати самостійно за допомогою будь-яких способів автоматичного заповнення.
2.	Столбчатая тематична карта. Критерій вибору – числові поля магазинів.
3.	Кругова діаграма. Критерїї вибірки вибираються самостійно.
4.	Градуйована діаграма. Критерїї вибірки вибираються самостійно.
5.	Тематична карта густини крапок. Критерій вибору – густина населення в кварталах. Густину населення в кварталах задати самостійно за допомогою будь-яких способів автоматичного заповнення.
6.	Індивідуальна тематична карта. Критерїї вибірки вибираються самостійно.

2.	Створити 5-6 графіків у вільній формі[1,223].
Результат четвертого етапу: збережені графіки і тематичні карти.

П’ятим етапом вважається побудова пояснювальної записки та креслень.

3 ЗМСТ ТА ОБСЯГ  ДОКУМЕНТІВ КУРСОВОГО ПРОЕКТА

Курсовий проект по ГІС складається з двох обов'язкових частин: записки пояснення і графічного матеріалу. Записка  пояснення   до  курсового  проекту повинна містити 30-50  сторінок  машинописного  тексту (або 40-60 сторінок рукописного тексту), включаючи малюнки і таблиці.
Графічна частина курсового проекту по ГІС включає 2 креслення формату А2 і 1 креслення формату А3. Основні пункти записки пояснення і зміст графічної частини курсового проекту розглядаються в завданні до курсового проекту.
Пояснювальна записка умовно подляється на   структурні елементи:
- вступну частину;
- основну частину;
- додаток.
Вступна частина мстить в соб:
- титульний аркуш;
- завдання на проектування;
- реферат;
- змст;
- перелк умовних позначок.
Основна частина мстить в соб:
- вступ;
- суть проекта;
- висновки;
- рекомендацїї;
         - перелік посилань.
          Загальний обсяг  пояснювальної записки – 30…50 арк.

Графічна частина курсового проекту містить:                                                     
- географічна карта району – аркуш формата А3;
- помешкання, розташовані на шляху - аркуш формата А4; 
 - тематична карта району – аркуш формату  А3.

4  ВИМОГИ ДО СТРУКТУРНИХ ЕЛЕМЕНТІВ  ПОЯСНЮВАЛЬНОЇ
ЗАПИСКИ

  4.1 Титульний аркуш

  Титульний аркуш є першою сторінкою пояснювальної записки і є                   основним джерелом бібліографічної інформацїї, необхідної для   оброблення та пошуку документа.
  Титульний аркуш містить дані, які подають у такій послідовності:
-	відомості про виконавця проекту – юридичну особу  (установу або організацію)  та її підпорядкування;
-	повну назву  проекта;
-	код пояснювальної записки проекта;
-	відомості про виконавця та керівника  проекта;
-	рік виконання проекта.
Приклад оформлення титульного аркуша наведено в додатку А.
                         
           4.2  Реферат

           Реферат призначено для ознайомлення з проектом.
           Реферат має бути стислим, інформативним і містити відомості, які дозволяють  прийняти рішення про доцільність  читання всього проекта.
	 Текст реферату повинен відбивати подану у проекті інформацію в такій послідовності:
-  відомості про обсяг проекта, кількість ілюстрацій, таблиць, додатків,                                                                                         використаних джерел згідно з переліком посилань;
-  об’єкт  розробки;
-  мета роботи;
-  методи  виконання роботи;
-  результати та їх новизна;
-  основні конструктивні технологічні й техніко-експлуатаційні  характерис-           тики та показники;
- ступінь впровадження  чи рекомендацїї  щодо використання результатів   роботи;
-	взаємозв’язок з іншими роботами;
-	галузь застосування;
-	економічна ефективність;
-	значущість роботи та висновки;
-	прогнозні припущення про розвиток об’єкту розробки;
-	перелік ключових слів, що є визначальними для розкриття суті курсового проекту.
          Перелік    ключових    слів    містить   від   5   до   15   слів або словосполучень,    
написаних великими  літерами в називному відмінку в рядок через коми.           
          Частини  тексту реферату, щодо яких відсутні відомості, випускають.
          Реферат належить виконувати обсягом не більш , як 500 слів на одній сторінці аркуша формату А4.
Реферат повинен бути оформлений на листі зі штампом, представленим на рисунку 5.1
         Приклад складання реферату наведено в додатку Б.

         4.3  Зміст

         Зміст розташовують безпосередньо після реферату, починаючи з нової сторінки.  До змісту включають: “Перелік умовних позначень, символів, одиниць, скорочень і термінів”; “Вступ”; послідовно перелічені назви всіх розділів, підрозділів, пунктів та підпунктів суті  проекту; “Висновки”; “Рекомендацїї”; “Перелік посилань”; назви додатків та номери сторінок, які містять початок матеріалу.
         Слово “Сторінка” над номерами сторінок, які містять початок матеріалу, не пишеться.
         Приклади  оформлення змісту наведено в додатку В.

4.4	Перелік умовних позначень, символів, одиниць, скорочень і  термінів       

          Усі прийняті у пояснювальній записці умовні позначення, символи, одиниці, малопоширені скорочення і терміни пояснюють у переліку, який вміщується беспосередньо після змісту, починаючи з новоі сторінки.
          Незалежно від цього за першої появи цих елементів у тексті наводять їх розшифровку.
          Перелік повинен розташовуватись  стовпцем. Ліворуч в абетковому порядку  наводять умовні позначення, символи, одиниці, скорочення й терміни, праворуч – їх детальну розшифровку.
           Приклад оформлення переліку умовних позначень, символів, одиниць, скорочень і термінів  наведено в додатку Г.  

           4.5  Вступ

У вступі коротко викладають:
-	оцінку сучасного стану  розвитку галузі промисловості, в якій застосовується  об’єкт розробки, відмічаючи практично розв’язані завдання та прогалини знань і конструктивних розробок,  що існують у даній галузі;
-	світові тенденцїї розв’язання поставлених завдань;
-	актуальність даного проекту та підставу для його виконання;
 	
Суть проекту поділяється на розділи, підрозділи, пункти та підпункти згідно із нижченаведеною схемою.

                     Розділи
                                     1            Підрозділи                          
	                                2-------------2.1         
                                     3                  2.2           Пункти
                                      :                  2.3----------2.3.1
                            :                     :              2.3.2
                                                  :              2.3.3        Підпункти
                                                                 2.3.4--------2.3.4.1
                                                                     :              2.3.4.2
                                                                     :              2.3.4.3

4.7  Висновки

Висновки вміщують безпосередньо після викладання суті звітної роботи, починаючи з нової сторінки.
У висновках наводять:
-	оцінку одержаних результатів роботи;
-	можливі галузі використання результатів роботи, враховуючи впровадження;
-	народногосподарську, наукову, соціальну, навчальну значущість роботи.
           Текст висновків може поділятися на пункти.

          4.8  Рекомендацїї

           На основі сформульованих висновків у курсовому проекті можуть наводитися рекомендацїї.
           Рекомендацїї вміщують після висновків, починаючи з нової сторінки.
           У рекомендаціях визначають подальші роботи, які вважають необхідними, приділяючи основну увагу пропозиціям щодо ефективності використання результатів розроблення.
           Рекомендацїї повинні мати конкретний характер і бути повністю підтверджені матеріалами, наведеними у курсовому проекті.
          Текст рекомендацій може поділятися на пункти.

4.9 Перелік посилань

          Перелік посилань, на які є звертання  пояснювальній записці, наводять після рекомендацій, починаючи з нової сторінки. 
          Бібліографічні описи  в переліку посилань  подають у порядку, за яким вони вперше згадуються в тексті. Порядкові номери описів у переліку є посиланнями  в  тексті. Бібліографічні описи посилань в переліку наводять згідно з   ГОСТ 7.1-84. (Библиографическое описание документов.) на мові оригіналу.
          Приклади оформлення  переліку посилань  наведено  в додатку Е.

4.10	 Додатки

          У додатках розміщують матеріал, який:
-	є необхідним для повноти опису курсового проекту, але включення його до основної частини може змінити впорядковане та логічне уявлення про роботу;
-	не може бути послідовно розміщений в основній частині пояснювальної записки через великий обсяг, специфіку викладання або форму подання;
-	може бути вилучений для широкого кола читачів, але є необхідним для фахівців даної галузі.
У додатки можуть бути включені:
-	додаткові ілюстрацїї або таблиці;
-	проміжні математичні докази, формули, розрахунки, таблиці допоміжних цифрових даних;
-	використані чи розроблені інструкцїї, методики, комп’ютерні алгоритми, таблиці ідентифікаторів та програми;
-	оригінали фотографій;
-	копія технічного завдання, програми робіт або договору;
-	висновки метрологічної експертизи, протоколи та акти випробувань;
-	описи апаратури та приладів, використаних під час виконання роботи;
-	додатковий перелік джерел, на які не було посилань, але які можуть викликати інтерес фахівців.

5 ВИМОГИ ДО ОФОРМЛЕННЯ ПОЯСНЮВАЛЬНОЇ ЗАПИСКИ

5.1  Загальні положення

Пояснювальна записка оформлюється згідно вимог ДСТУ 3008 – 95 “Документи, звіти у сфері науки і техніки. Структура і правила оформлення”.
Пояснювальну записку курсового проекту виконують машинописним  (друкарські машинки), машинним (принтери) або рукописним засобом з використанням темних чорнил на одному боці аркуша білого паперу формату А4 (210 х 297 мм). За необхідності допускається використання аркушів формату А3 (297х420).
Текст пояснювальної записки розташовується з додержанням таких розмірів берегів: верхній, лівий та нижній –  не менше 20 мм, правий – не менше 10 мм .
Абзацний відступ повинен бути однаковим по всьому тексту і дорівнювати п’яти буквам (знакам).
Прізвища, назви фірм, установ та організацій, інші власні назви наводять мовою оригіналу.
У тексті пояснювальної записки не дозволяється:
-	вживати розмовні звороти та технічні жаргонні слова;
-	використовувати для позначення понять  іншомовні слова і терміни за наявності в українській мові рівнозначних слів і термінів.
-	застосовувати  довільне словотворення;
-	вживати скорочення слів та словосполучень, крім встановлених правилами орфографїї та нормативними документами.
У тексті, за винятком формул, таблиць та рисунків не допускається:
-	використовувати математичний знак  “ – “ (мінус) перед від’ємними       значеннями величин;
-	вживати будь-які математичні знаки, знаки №, % та ін. без цифр, а індекси стандартів (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, ІSO) без реєстраційного номера.

         В курсовому проекті слід використовувати стандартизовані одиниці фізичних величин, їх найменування та позначення згідно з міжнародною системою SI, а також  ГОСТ 8.417-81 (Государственная система обеспечения единства измерений. Единицы физических величин.- введ.01.01.82.-М.: Изд-во  стандартов, 1981.-24 с.)  та ОСТ 26-2084-81 ( Единицы физических величин, применяемые в химическом машиностроении.- Введ. 01.01.82.- М.: Минхиммаш СССР , 1981.- 24 с.)
Вживання застарілих найменувань, позначень та одиниць  фізичних величин не допускається.
          Числові значення величин з позначеннями одиниць фізичних величин пишуться цифрами, а числа без позначення одиниць фізичних величин – словами.
          Числові значення величин у тексті слід вказувати з точністью, необхідною для забезпечення потрібних властивостей апарата, установки, виробу тощо, а також з урахуванням точності  приладів та інструментів, які використовуються для вимірювання цієї величини.
         У тексті не дозволяється скорочувати позначення одиниць фізичних величин, якщо вони використовуються без цифр, а також замінювати назву величини її позначенням.

5.2  Заголовки

Розділи та підрозділи пояснювальної записки повинні мати заголовки. Пункти та підпункти можуть мати заголовки.
Назви структурних елементів  “Реферат”, “Зміст”, “Перелік умовних позначень, символів, одиниць, скорочень і термінів “, “Вступ”, “Висновки”, “Рекомендацїї”,”Перелік посилань” одночасно є заголовками структурних елементів.
Заголовки структурних елементів та заголовки розділів слід розташовувати посередині рядка й  друкувати (писати) великими літерами без крапки в кінці, не підкреслюючи. Перенесення слів у заголовку не допускається.
Заголовки підрозділів, пунктів та підпунктів слід починати з абзацного відступу й друкувати (писати) маленькими літерами, крім першої великої без крапки в кінці не підкреслюючи. Абзацний відступ повинен бути однаковим впродовж усього тексту й дорівнювати п’яти знакам.
Відстань між заголовком і подальшим чи попереднім текстом має бути: 
-	за машинописного способу – не менш, ніж три інтервали;
-	за рукописного способу – не менше, ніж 15 мм; 
-	за машинного способу – не менше, ніж два рядки.
           Відстань між  рядками заголовка приймають такою, як у тексті.
           Не допускається розміщувати заголовок в нижній частині сторінки, якщо після нього розміщено тільки один рядок тексту.  

5.3  Нумерація сторінок пояснювальної записки  

Сторінки пояснювальної записки слід нумерувати арабськими цифрами додержуючись наскрізної нумерацїї впродовж усього тексту.
Номер сторінки  пояснювальної записки проставляють у правому верхньому куті сторінки без крапки в кінці.
Титульний аркуш включають до загальної нумерацїї сторінок пояснювальної записки. Номер сторінки на титульному аркуші не проставляють.
Ілюстрацїї та таблиці, розміщені на окремих сторінках, включають до загальної нумерацїї сторінок пояснювальної записки.

5.4 Нумерація розділів, підрозділів, пунктів та підпунктів

Розділи, підрозділи, пункти та підпункти слід нумерувати арабськими циф- 
рами без крапки в кінці. Структурні елементи пояснювальної записки  “Реферат”, “Зміст”, “Перелік умовних позначень” не нумерують.
          Розділи  пояснювальної записки  повинні мати порядкову нумерацію в межах викладення суті  курсового проекту. Підрозділи, пункти та підпункти повинні мати порядкову нумерацію в межах кожного розділу, підрозділу та пункту відповідно.
          Номер підрозділу складається з номера розділу та порядкового номера підрозділу, відокремлених крапкою. Номер пункту – з номера розділу, підрозділу та порядкового номера пункту, відокремлених крапками. Номер підпункту – з номера розділу, підрозділу, пункту та порядкового номера підпункту, відокремлених крапками. Після останньої цифри крапка не ставиться.
          Якщо розділ або підрозділ складається з одного пункту, або пункт складається з одного підпункту, його також нумерують. 

5.5 Переліки

         Перед кожною позицією переліку слід ставити дефіс або малу літеру українсь-
кої  абетки з дужкою (перщий рівень деталізацїї). Для подальшої деталізацїї слід використовувати арабські цифри з дужкою ( другий рівень деталізацїї).
                   Переліки першого рівня деталізацїї друкують малими літерами  з абзацного відступу, другого рівня – з відступом відносно місця  розташування переліку  першого рівня.

         Наприклад:
       Необхідно передбачити  установу приладів для  вимірювання:
         - температури:
1)	рідини на вході в реактор;
2)	рідини на виході з реактора;
        - тиску:
1)	в реакторі;
2)	в напорному сосуді;
        - концентрацїї рідини в реакторі.

5.6 Ілюстрацїї

Ілюстрацїї ( креслення, рисунки, схеми, діаграми) слід розміщувати безпосередньо після тексту, де вони згадуються вперше, або на наступній сторінці.
Графіки та діаграми, виконані на міліметровому чи логарифмічному папері для графіків під олівець розміром менше за формат А4, повинні бути наклеєні на аркуш білого паперу формату А4.
Ілюстрацїї можуть мати назву, яку розміщують під ілюстрацією. За потреби під ілюстрацією  розміщують пояснювальні дані (підрисунковий текст).
Ілюстрацїї позначаються словом  “Рисунок”, яке разом з назвою ілюстрацїї розміщують після пояснювальних даних.
Ілюстрацїї слід нумерувати арабськими цифрами порядковою нумерацією в межах розділу,  за винятком ілюстрацій, наведених у додатках. Номер ілюстрацїї складається з номера розділу та порядкового номера  ілюстрацїї, відокремлених крапкою. Після номера ілюстрацїї крапку не ставлять. Після закінчення назви теж.
Якщо в тексті є тільки одна ілюстрація, її нумерують “Рисунок 1”.
Допускається розміщувати ілюстрацїї в альбомній орієнтацїї.

5.7 Формули та рівняння

Формули та рівняння розташовують безпосередньо після тексту, в якому вони згадуються, посередині сторінки. Вище та нижче кожної формули або рівняння повинно бути залишено не менше одного вільного рядка.
Формули та рівняння слід нумерувати арабськими цифрами порядковою нумерацією в межах розділу, за винятком формул та рівнянь, наведених у додатках. Номер формули або рівняння складається з номера розділу та порядкового номера формули або рівняння, відокремлених крапкою. Номер формули або рівняння зазначають на рівні формули або рівняння в дужках у крайньому правому положенні на рядку.
Якщо в тексті вміщено тільки одну формулу, її нумерують також.
Посилання в тексті на порядкові номери формул наводять у дужках.
          Пояснення  значень символів та числових коефіцієнтів, що входять до формули  або рівняння, слід наводити безпосередньо під формулою або рівнянням у тій послідовності, в якій вони наведені в формулі або рівнянні.
         Пояснення значення кожного символу та числового коефіцієнта слід давати з нового рядка. Перший рядок пояснення починають з абзацу словом “де” без двокрапки.
         Наприклад:
         Товщина стінки циліндричного корпуса реактора визначається за формулою
                                               ,                                           (5.1)
           де   - розрахунковий тиск;
                  - внутрішній діаметр апарата;
                 - границя міцності; 
                   -  коефіцієнт міцності шва;
                  С – конструктивна добавка.                             
         Формули, що йдуть одна за одною і не розділені текстом, відокремлюють комою.

5.8 Таблиці

Цифровий матеріал, оформлюють у вигляді таблиць. 
          Таблицю слід розміщувати безпосередньо після тексту, де вона згадується вперше, або на наступній сторінці. На всі таблиці мають бути посилання в тексті .
Горизонтальні та вертикальні лінїї, які розмежують рядки таблиці, а також лінїї зліва, справа і знизу, що обмежують таблицю, можна не приводити, якщо їх відсутність не ускладнює користування таблицею.
          Таблиці слід нумерувати арабськими цифрами наскрізною нумерацією за винятком таблиць, наведених у додатках. Після номера таблиці крапку не ставлять.
         Якщо в тексті вміщено тільки одну таблицю, її нумерують “Таблиця 1”,
Або, наприклад, “Таблиця Г.1”, якщо її наведено в додатку Г.
          Допускається нумерація таблиць в межах розділу. Тоді номер таблиці складається з номера розділу та порядкового номера таблиці, відокремлених крапкою.
          Назва таблиці  наводиться малими літерами за винятком першої великої та вміщується над таблицею після її номера через тире. Назва має бути стислою та відбивати зміст таблиці.
         Допускається  розміщувати таблицю в альбомній орієнтацїї.
         Заголовки граф таблиці починають з великої літери, а підзаголовки – з малої, якщо вони складають одне речення з заголовком, та з великої, якщо вони мають самостійне значення. Заголовки та підзаголовки вказують в однині. У кінці заголовків та підзаголовків крапку не ставлять.
        Якщо числові значення величин в графах таблиці мають різні одиниці фізичної величини, їх позначення вказують у підзаголовках кожної графи.
          Допускається за необхідності виносити позначення одиниці фізичної величини в окрему графу (окремий рядок).
          З метою скорочення тексту заголовків граф поняття, що пояснюються в тексті або наведені на рисунках, можна замінювати їх позначеннями.

5.8	Посилання

          Посилання на джерела інформацїї в тексті пояснювальної записки слід позначати порядковим номером за переліком посилань, виділеним двома квадратними дужками.
          Наприклад:
          Вплив температури на міцність різних конструкційних матеріалів розглянуто в роботах [3…6].

5.9	 Додатки

          Додатки можна  оформлювати як продовження  пояснювальної записки на  її наступних сторінках, розташовуючи в порядку появи посилань на них у тексті.
          Кожен додаток починають з нової сторінки.
          Додаток повинен мати заголовок,  виконаний малими літерами ( за винятком першої великої) симетрично відносно тексту сторінки. Посередині рядка над заголовком  малими літерами з першої великої має бути написано слово “Додаток” і велика літера, що позначає додаток.
          Додатки позначаються послідовно великими літерами мови звітної роботи, за винятком літер Є, З, І, Ї, Й, О, Ч, Ь. Якщо в роботі є тільки один додаток, він позначається як  “Додаток А”.
          Додатки повинні мати спільну з рештою звітної роботи наскрізну нумерацію сторінок.
          Ілюстрацїї, таблиці, формули або рівняння, які містяться в тексті додатка, нумерують послідовно в межах кожного додатка. Якщо в тексті додатка вміщено тільки одну ілюстрацію, таблицю, формулу або рівняння, іх нумерують також.
          
6	ОСНОВНІ ПРАВИЛА ОФОРМЛЕННЯ ГРАФІЧНОЇ ЧАСТИНИ

	6.1 Графічна частина курсового проекту по ГІС складається з трьох креслень. Всі креслення носять ілюстраційний характер і покликані для візуалізацїї основних моментів курсового проектування, одержаних в результаті виконання перших чотирьох етапів курсового проекту.
	6.2	 У графічну частину курсового проекту виносяться наступні креслення:
•	Загальний вид всієї карти, зробленої у векторному вигляді;
•	Вибірка всіх будинків, розташованих на шляху проходження від місця мешкання до школи, з вказівкою на кресленні будинку, шляху проходження і школи.
•	Тематична карта згідно варіанту виконання четвертого етапу.
	6.3 Графічна частина оформлюється на листах креслярського паперу різних форматів по ГОСТ 2.301-68, приведених в таблиці 4.1.

Таблиця 4.1 – Основні формати
Позначення формату	Розміри сторін формату, мм	
А0	841х1189	
А1	594х841	
А2	420х594	
А3	297х420	
А4	210х297	
A5	148х210	

	6.4 Зображення на кресленнях виконують в масштабах (ГОСТ 2.302-68).
	6.5 При побудові графічного матеріалу, що містить географічні об'єкти (наприклад, топографічні карти, карти висот і т.п.) доречно застосовувати тільки масштаби зменшення. Масштаби зменшення вибираються з наступного ряду: 1:2; 1:4; 1:5; 1:10; 1:15; 1:20; 1:25; 1:40; 1:50; 1:75; 1:100; 1:200; 1:400; 1:500; 1:800; 1:1000 і кратні їм.
		6.6 Масштаб, вказаний в призначеній для цього графі основного напису креслення, повинен позначатися по типу 1:1, 1:100 000, 1:1 000 000 і т.д.
	6.7 Графічна частина дипломного проекту звичайно виконується на креслярському папері формату А1. У курсовому проекті по ГІС допускається виконання креслень на листах формату А3.
	6.8 При оформленні графічної частини курсового проекту по ГІС допускається використовування різних прикладних програмних продуктів, що дозволяють провести зображення і підтримуючих роботу із стандартними креслярськими шрифтами з подальшим друком графічних документів на листах формату А3 (або А4 з подальшим склеюванням).
		6.9 Всі креслення повинні бути забезпечені написами відповідно до ГОСТ 2.104-68.
	6.10 Написи на кресленнях повинні виконуватися креслярськими шрифтами по ГОСТ 2.304-81.
	6.11 При виконанні креслення на декількох листах на всіх листах одного креслення указують одне і те ж позначення.
	6.12 Основні написи і додаткові графи креслень і схем приведені на малюнку 6.1. При цьому повинні бути витримані всі рекомендацїї ГОСТ щодо заповнення основних і додаткових граф, а саме:

Малюнок 6.1 – Основний напис і додаткові графи креслень і схем

	- в (1) - найменування креслення; відповідно до вимог ГОСТ 2.109-73. Найменування повинне складатися з двох словосполучень. Перше словосполучення задає назву, а друге тип креслення. Обидва словосполучення повинні бути короткими і записуватися в називному відмінку однини; на першому місці повинен бути іменник;
	- в (2) – основний напис.
Рекомендується наступне позначення:
КП7.080407 05 314.001.ВО
 			                       1      2   3      4    5
де: 1 - шифр спеціальності (7.080407 відповідає спеціальності КЕМ); 2 – рік розробки (останні дві цифри); 3 – останні три цифри студентського квитка; 4 – номер креслення (3 цифри); 5 – позначення типу креслення (У – креслення загального вигляду, ВЧ – креслення приватного вигляду) (у додатковій графі слід ставити шифр у перевернутому вигляді задля впізнавання креслення, дивлячись с іншого боку); 
- у (3) - не заповнюється;
- у (4) – буквена вказівка (літера), що характеризує документацію по ГОСТ 2.103-68 (у дипломних проектах Д; курсових – К);
- у (5) – не заповнюється;
- у (6) – масштаб креслення;
- у (7) і (8) – порядковий номер листу і загальне число листів; 
- в (9) - позначення учбового закладу (ДонНТУ), кафедри і групи.
6.13 Перше креслення є загальним видом всієї карти. Виконується на одному листі формату А3 або 2-х листах формату А4. Загальний вигляд дає повне уявлення про район, густину забудов в даному районі, кількість зелених насаджень і ін. Цей вигляд може бути імпортований безпосередньо в програми обробки графічної документацїї з пакету MAPINFO шляхом копіювання (по частинах) всього вигляду. Безпосередній друк з MAPINFO не рекомендується, оскільки при цьому втрачається інформація про масштаб. У MAPINFO не передбачене також розбиття карти на сторінки. Після імпортування карти слід зміряти її фактичний розмір і обчислити масштаб. Після цього слід привести одержаний масштаб до стандартної шкали. Для цього зменшують фактичний розмір імпортованої карти до тих пір, поки масштаб не відповідатиме одному із значень ряду, перерахованих в п. 4.5. Згідно п. 4. 12, приклад основного напису: “Донецьк: Київський район. Вигляд загальний”.  
6.14 Друге креслення є приватним видом карти. Це креслення відображає ділянку карти, яка містить шлях від місця мешкання до школи і виконується на форматі A4. При формуванні цього креслення слід спочатку визначити відстань до школи, а також його проекцїї на осі абсцис і ординат. Виходячи з цих даних, слід визначити максимально-можливий масштаб розміщення ділянки карти. Після цього слід виділити всі будинки, які лежать на шляху проходження від будинку до школи (вибирається один шлях з числа можливих шляхів). Далі, після відповідного імпорту ділянки карти, вибирається остаточний масштаб аналогічно опису вище. Після цього основною лінією на креслення наноситься основний шлях проходження. Альтернативні шляхи наголошуються пунктирною лінією. Будинок мешкання і школа виділяються на кресленні жирною лінією. Приклад основного напису: “Школа №66: Шлях проходження. Вигляд загальний”.
6.15 Третє креслення є тематичною картою і виконується на листі формату А3 (або 2-х листах формату А4 з подальшим склеюванням). Це креслення також є кресленням загального вигляду. Тематична карта будується студентами при виконанні четвертого етапу курсової роботи згідно вказаного варіанту. Масштаб цього креслення в більшості випадків співпадає з масштабом першого креслення. Креслення обов'язково повинне містити легенду позначень для полегшення сприйняття. Окрім цього, в основному написі штампу обов'язково повинна указуватися назва тематичної карти. Приклад основного напису: “Чисельність населення. Карта тематична”.

7	ПОРЯДОК РОБОТИ НАД КУРСОВИМ ПРОЕКТОМ ТА ЙОГО ЗАХИСТУ

В ході учбового семестру студенту видається  завдання  на курсовий проект. Студент повинен відвідувати консультацїї по курсовому проекту щотижня згідно з розкладом занять. 
          Пояснювальну записку та креслення завершеного проекту підписує  студент та керівник, після чого студент захищає проект. 

Додаток А
Приклад оформлення титульного аркуша пояснювальної записки курсового проекту

МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ
ДОНЕЦЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ТЕХНІЧНИЙ УНІВЕРСІТЕТ
КАФЕДРА КОМП’ЮТЕРНИХ СИСТЕМ МОНІТОРИНГУ

                     

ПОЯСНЮВАЛЬНА ЗАПИСКА  ДО КУРСОВОГО ПРОЕКТУ З ДИСЦИПЛІНИ “ГЕОІНФОРМАЦІЙНЇ СИСТЕМИ ”
КП7.080407 05 314.ПЗ

Тема: “ Побудова складної інформаційної карти району мешкання із застосуванням геоінформаційної системи MapInfo”

                                                                                                                                                                           
                                                                          Керівники:
                                                                          Асистент 
                          
                                                                          __________________ Харитонов А. Ю.
                                                      
                                                                         „____” _____________ 200_ р.
 
							   Асистент 
                          
                                                                          __________________ Харитонов А. Ю.
                                                      
                                                                         „____” _____________ 200_ р.

                                                                                      
                                                                         Виконавець:
                                                                         студент групи  КЕМ – 02а

                                                                    _________________________ Іванов І. І.
                                                      
                                                                         „____” _____________ 200__р.

Донецьк, 200_ р.
Додаток Б
Приклад оформлення реферату

РЕФЕРАТ

          Курсовий проект:  35 аркушів пояснювальної записки, 6 рисунків, 3 таблиці, 12 посилань, 3 аркуша формату А1 креслень.

          Виконано проект механізму зривання дверей дверез’ємної машини для обслуговування коксових печей з об’ємом камери 41,6 м3.
          На підставі літературно-патентного огляду  та аналізу відомих технічних рішень виявлені недоліки механізму зривання дверей типової дверез’ємної машини, яка розроблена в КБ “Коксохіммаш” Діпрококса (прототип).
         Виявлені недоліки усунені в розробленій конструкцїї механізму зривання дверей. Для цього змінені співвідношення між  довжинами  ричагів, та зміцнена конструкція вузла кріплення  ричага до приводного вала. Це дозволяє зменшити навантаження на привод та опори і, таким чином, підвищити надійність механізму. 
         Прийняті технічні рішення обгрунтовані розрахунками. Приведені методика, алгоритм, графічна схема  і програма розрахунку ричага, яка написана на алгорітмічній мові Тurbo- Pascal.        
         За підсумками одержаних результатів  оформлені матеріали  на      патентування.
         Розроблений механізм рекомендується для впровадження на ТАВ  “Авдїївсь-
кий коксохімічний завод”.
         Очікуваний економічний  ефект  складає  14000 гривень на рік.
         Результати роботи можуть бути також використані при проведенні учбових занять з дисципліни “Машини та апарати хімічних виробництв”.

         КОКС, ДВЕРЕЗ’ЄМНА МАШИНА, МЕХАНІЗМ ЗРИВАННЯ ДВЕРЕЙ,                        ПРИВОД, КІНЕМАТИЧНА СХЕМА, РИЧАГ, АЛГОРИТМ.

Додаток В Приклад оформлення  змісту
ЗМІСТ
 
            ПЕРЕЛІК УМОВНИХ ПОЗНАЧЕНЬ………………………………..6
            ВСТУП……………………………………………………………….. 7
         1 ТЕХНОЛОГІЧНЕ ПРИЗНАЧЕННЯ РЕАКТОРА…………………..8
         2 ЛІТЕРАТУРНО-ПАТЕНТНИЙ ОГЛЯД……………………………10
         3 ОПИС КОНСТРУКЦЇЇ ТА ПРИНЦИПУ ДЇЇ РЕАКТОРА…..……13
4 ВИБІР МАТЕРІАЛІВ ТА ЗАХИСТ ВІД КОРОЗЇЇ………………..15
         5  КОНСТРУКТИВНІ РОЗРАХУНКИ РЕАКТОРА…………………16
            5.1 Розрахунок діаметру корпуса………………………………….. 16
            5.2 Розрахунок діаметрів штуцерів………………………………... 17
 5.3 Визначення  умовних тисків штуцерів………………………….18
         6 ЕНЕРГЕТИЧНІ, СИЛОВІ ТА КІНЕМАТИЧНІ РОЗРАХУНКИ …19
            6.1 Визначення оптимальної швидкості обертання мішалки……  19
 6.2 Визначення момента крутіння на валу мішалки……………….20
 6.3 Розрахунок потужності двигуна……………………………….. 23
 6.4 Вибір двигуна та редуктора……………………………………..25
         7 МІЦНІСТНІ РОЗРАХУНКИ………………………………………...27
            7.1 Визначення товщин стінки корпуса та кришки………………..27
            7.2 Розрахунок опори корпуса………………………………………29
 7.3 Розрахунок діаметру вала мішалки…………………………..…30
 7.4 Розрахунок підшипникових вузлів вала……………………..…34
 7.5 Розрахунок товщини лопасті мішалки………………………….37
          8 ЕКОНОМІЧНЕ ОБГРУНТУВАННЯ ПРИЙНЯТИХ РІШЕНЬ…...38
          9 ВИПРОБУВАННЯ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЯ РЕАКТОРА…………..40
        10 ОХОРОНА ПРАЦІ ПРИ ЕКСПЛУАТАЦЇЇ ТА РЕМОНТІ 
  РЕАКТОРА…………………………………………………………...41
  ВИСНОВКИ………………………………………………………… 42
  ПЕРЕЛІК ПОСИЛАНЬ………………………………………………43
  Додаток А   Програма  розрахунку вала на ЕОМ………………….44

Додаток Г
Приклад оформлення переліку посилань

ПЕРЕЛІК ПОСИЛАНЬ

1.	Ткачев В.С., Остапенко М.А. Оборудование коксохимических заводов.-М.: 
Металлургия, 1983. – 360с.
2.	Машины и аппараты химических производств: Учебник для вузов по спе-
циальности «Машины и аппараты химических производств и предприятий строительных материалов»/ И.И. Поникаров, О.А. Перелыгин, В.Н. Доронин, М.Г. Гайнулин, - М.: Машиностроение, 1989. – 368с.
3.	Конструирование и расчет машин химических производств: Учебник для 
машиностроительных вузов по специальности «Химическое машиностроение и аппаратостроение»/ Ю.И. Гусев, И.Н. Карасев, Э.Э. Кольман-Иванов и др. – М.: Машиностроение, 1985. – 408с.
           4. ДСТУ 3008-95. Документація. Звіти у сфері науки і техніки. Структура і правила оформлення.- Чинний від 01.01.96.- К.: Держстандарт України, 1995.- 37 с.
           5. ОСТ 26-01-1297-75. Днища сферические, неотбортованные стальные.- М.: Из-во стандартов, 1975.- 28 с.
           6. А.С. 954865 (СССР). Прибор для испытания на сдвиг сыпучих материалов/ С.П. Веретельник, В.Г. Комолов, А.С. Парфенюк и др. – Опубл. В Б.И.,1982.-№32.
           7. Пат. 13893А Україна, МПК С10В 31/00. Завантажувальний пристрій печі безперервного коксування/ А.С. Парфенюк, А.А. Топоров, С.П. Веретельник та ін. –Діє з 23.12.1993.