ВИКОРИСТАННЯ АЕРОБНОГО ТА СЕНСОМОТОРНОГО КОМПЛЕКСУ ВПРАВ У НАВЧАЛЬНОМУ ПРОЦЕСІ З ФІЗИЧНОГО ВИХОВАННЯ СТУДЕНТОК
Фалькова Н.І.
Донецький державний технічний університет
Сидорова В.В.
Донецький державний інститут здоров'я, фізичного виховання і спорту

	Одна з найважливіших проблем фізичного виховання полягає у визначені співвідношення та взаємовпливу між педагогічними впливами та руховими можливостями студенток з метою підвищення рівня працездатності.
	Мета дослідження: вивчити вплив аеробного та сенсомоторного комплексу вправ у навчальному процесі на розвиток рухових здібностей студенток.
	Методи та організація дослідження. Дослідження проведені за участю 150 студенток II курсу ДонДТУ, які були розподілені на дві групи – контрольну та експериментальну. Студентки контрольної групи виконували програму аеробних вправ під музичний супровід, експериментальної – з додаванням спеціальних вправ, які вели тренування вестибулярного апарату, та вправ на рівновагу без контролю зору. Крім того, в завершальній частині уроку експериментальна група виконувала різновиди ходьби в гору, вниз на гімнастичну лавку. Педагогічний експеримент охоплював 18 навчальних занять згідно з учбовою програмою – 4 години на тиждень. Контроль здійснювався за допомогою державного тестування.
	Результати дослідження. Як показали результати проведеного експерименту рівень розвитку рухових якостей студенток у деяких вправах перебуває на рівні нижчому від середнього – менше 3-х балів. Найнижчими виявилися показники: стрибок у довжину з місця, біг на 100 метрів, згинання й розгинання рук в упорі. В той же час тести, що потребують вияву витривалості та спритності, виконувалися на рівні трибальної оцінки.
	Вихідні показники з тестів у контрольній та експериментальній групах були статистично однорідні (P >0,05) і практично не відрізнялися за абсолютними значеннями.
	По закінчені експерименту показники в експериментальній групі зросли: стрибок у довжину – на 8,8% (P <0,05); підйом тулуба в сід – на 18,5 (P <0,05); «човниковий» біг – на 3,4% (P <0,05); згинання й розгинання рук в упорі – на 43,8%(P <0,05); біг на 100 метрів – на 3,6%(P <0,05); біг на 2000 метрів – на 2,5%(P <0,05). Разом з тим показники контрольної групи зросли так: стрибок у довжину – на 4,3%(P <0,05); підйом тулуба в сід – на 4,9%(P <0,05); «човниковий» біг – на 2,2%(P <0,05); згинання й розгинання рук в упорі – на 10,2 % (P >0,05); біг на 100 метрів – на 0,1% (P >0,05); біг на 2000 метрів – на 0,4% (P >0,05).
	Висновки
1.	Розроблена та досліджена експериментальна методика проведення навчальних занять відобразила оптимальне навантаження, яке в свою чергу привело до значних поліпшень показників розвитку рухових якостей.
2.	Експериментальна методика проведення навчальних занять привела до більшого зростання показників, ніж загальноприйнята.

Фізична культура, спорт та здоров'я нації // Зб. Наук.пр. /Редкол.: О.С.Куц (голова) та ін..- Київ – Вінниця:ДОВ «Вінниця», 2001.-С.59 -60.