УДК-796.011.3 

МЕТОДИ, ЯКІ ЗАСТОСОВУЮТЬСЯ НА ПОЧАТКОВОМУ ЕТАПІ НАВЧАННЯ ПРИ ЗАНЯТТЯХ РИТМІЧНОЮ ГІМНАСТИКОЮ
Л. Г. Сергієнко
Донецький національний технічний університет, Донецьк.

Анотація
У даній роботі автор пропонує найбільш раціональні і доступні засоби і методи, що сприяють прискоренню процесу навчання на заняттях ритмічною гімнастикою, використовувані на початковому етапі навчання.

Аналіз і узагальнення літературних джерел дозволяє зробити висновок про те, що в даний час велику актуальність зберігає проблема підвищення рухової активності молоді. 
У зв'язку з великими інтелектуальними навантаженнями і зниженням загальної рухової активності відзначається погіршення здоров'я, зниження працездатності, низький рівень фізичної підготовленості, збільшення маси тіла у студенток вищих навчальних закладів. Основним чинником негативного впливу на фізичний стан студентів є низький рівень рухової активності. Однією з причин зниження рухової активності є падіння інтересу до традиційних уроків фізкультури, малий об'єм рухової активності, як у повсякденному житті, так і на заняттях фізичним вихованням. У зв'язку з цим не втрачає актуальність питання вибору різних засобів і методів фізичного виховання для усунення негативних наслідків гіподинамії.
Як зазначає ряд авторів [1, 3, 5], метою ідеальної оздоровчої системи повинен бути всебічний гармонійний розвиток функцій організму як необхідна умова здоров’я.
Завдання по оптимізації фізичного розвитку студентів у напрямку всебічного розвитку фізичних якостей, удосконалювання рухових здібностей, зміцнення і збереження здоров'я [1, 2], є одне зі специфічних завдань, розв'язуваної у процесі занять фізичним вихованням у вищому навчальному закладі. У зв’язку з чим розробка програм занять оздоровчої фізичної культури, з використанням її найбільш раціональних і доступних засобів і методів, набуває особливої актуальності.
У силу своєї підвищеної емоційності, студентки погано переносять монотонне фізичне навантаження [1], а аеробіка пластична і мінлива. Вона постійно змінює свій стиль: то стає більш "гімнастичною", то захоплюється вправами на розтягування, то силовий. Різні напрямки аеробіки можуть задовольнити потреби самих різних вікових груп [2].
Доказано, що жіночий організм добре переносить навантаження, спрямовані на розвиток витривалості [3], і тому в комплексі перевага віддавалася засобам і методам, що сприяють розвитку силової витривалості.
Метою кожного викладача являється підвищення ефективності використання засобів і методів фізичного виховання на оздоровчих заняттях зі студентками ритмічною гімнастикою.
Викладач повинен визначити і використовувати найбільш раціональні і доступні засоби і методи, застосовувані на заняттях по фізичному вихованню.
Результати дослідження. Комплекс по ритмічної гімнастиці складався: з аеробної частини і силовий. Кожна частина виконувала властиві їй функції і мала визначений підбір засобів і методів. Сполучною ланкою між аеробною і силовою частиною була серія загальнорозвиваючих вправ [4].
Перехід від однієї частини до іншої здійснювався плавно, без видимих зупинок у рухах. Усе це досягалося за допомогою:
•	зміни темпу музичного супроводу, і, отже, інтенсивності виконуваних вправ;
•	включення до роботи більшої кількості м'язових груп без зміни темпу й інтенсивності;
•	сполучення обох компонентів.
Навчання в аеробній частині комплексу проходило з "листа", по методу "нон-стіп". Полегшення сприйняття рухів здійснювалося за рахунок спрощення вправ до мінімуму, широкого застосування  вправ, що підводять, зменшення темпу виконання (складні-координаційні вправи виконувалися через рахунок).
Метод цілісної-конструктивної вправи: зміст аеробної частини ми значно спростили, для того, щоб полегшити сприйняття вправ студентками.
При навчанні ми виключили:
•	складні координаційні рухи;
•	кількість пересувань і зміни напрямку;
•	зменшили темп виконання вправ (без зміни музичного темпу).
Під час занять йшло навчання жестам, що надалі  дозволило застосовувати метод жестів. Показ жесту сходився з кінцем попередньої вправи, щоб не порушувати злитості в рухах. Жест у цьому випадку виконував завдання "попередньої команди", а "виконавчою командою" був наступний рух.
Нами широко використовувався наочно-демонстраційний метод. Якщо звучна музика і положення викладача під час виконання вправ не утрудняли спілкування зі студентками (партер), використовувався метод мовного впливу. За допомогою його вся інформація про техніку виконання вправ, про їх вплив на організм, про можливі помилки повідомлялася під час виконання вправ. Освоєння партерних вправ прискорювалося за рахунок застосування обох методів.
Метод "злитого" кругового тренування ми використовували в партері при виконанні вправ, що також сприяли вихованню загальної витривалості, зв'язаної з комплексним проявом, в основному, силових здібностей. Однак, вправи виконувалися у великій кількості, а сам символічний "круг" пророблявся усього один раз у кожну сторону.
Наступний метод екстенсивного впливу, що ми використовували в партерній частині комплексу, засновується на великій кількості повторень кожної вправи без пауз, де власне тіло використовується як  обтяження. За допомогою цього методу виховання силових здібностей відбувалося за рахунок наростання стомлення в результаті тривалих м'язових напруг.
Метод фізичного впливу засновується на змушеному припиненні викладача, бажанням допомогти виправити помилки.
Метод варіативної вправи пред'являє організму нові підвищені вимоги з метою стимулювання його функціональних можливостей (кожна наступна вправа мала більш складне вихідне положення, що збільшувало навантаження на працюючи м'язи).
Для зняття стомлення наприкінці  комплексу застосовувалися методи аутогеного  тренування і релаксації, які допомагали швидкому відновленню емоційної рівноваги, що дуже важливо для наступної навчальної діяльності. 
Таким чином, використовуючи методи на початковому етапі формування рухового уміння, ми сприяли всебічному гармонічному розвитку фізичних якостей, прискоренню процесу навчання. За допомогою цього ми досягли високого показника моторної щільності в аеробній частині. Методи для вивчення комплексу по ритмічної гімнастиці сприяли більш широкому впливу на різні системи організму студенток.

Література
1.	Физическая культура студента: Учебник / Под ред. В.И. Ильинича. – М.: Гайдарики, 1999. – 448с.
2.	Матвеев Л. П. Теория и методика физической культуры: Учеб. пос. для инст. Физ. Культ. – М: Физкультура и спорт, 1991. – 543 с.
3.	Колтановский А. П., Абушкевич В. В. Сила и здоровье // Метод. рекомендации для индивидуальных и семейных занятий оздоровительной силовой гимнастикой способом круговой тренировки. – М: Изд. ЦС ВФСО «Динамо» при участии кооп. «Спортметодинформация», 1990. – 147 с.
4.	Сергієнко Л. Методичні основи побудови комплексу з аеробіки // Молода спортивна наука України: Зб. Наук. Праць в галузі фізичної культури та спорту. Вип.7: у 3-х т. – Львів: НВФ “Українські технології”, 2003. – Т.2. – С. 306-309.
5.	Крючек Е.С. Аэробика, содержание и методика проведения оздоровительных занятий. – Санкт-Петербург: СПб ГАФК им. П.Ф. Лесгафта, 1999. – С.12-16.
6.	Web-сторінка // Аэробика в Санкт-Петербурге. http://aerobic/ newmail/ru/aerob.