УДК 351.793
АНАЛІЗ ВОДОЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ГОСПОДАРСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ

О.Ю. Заворотнєва
Донецький національний технічний університет

Розглянуто стан водозабезпечення господарської діяльності підприємств України. Виявленні перешкоди, які заважають ефективному забезпеченню та використанню води. Надані шляхи вирішення проблеми водозабезпечення суб’єктів господарювання.

Функціонування суб’єктів господарювання потребує використання ряду ресурсів, серед котрих вода займає важливе місце. Її залучення, споживання, обмін у господарських процесах безпосередньо впливає на кінцеву мету діяльності підприємств. Так витрати свіжої води на одиницю випущеної продукції в Україні перевищують аналогічні показники у Франції в 2,5 рази, Німеччини та Великобританії - у 4,3 рази [1]. Слід зауважити, що також виникає проблема забруднення водних ресурсів, яка стосується не лише вітчизняних умов господарювання, а й набуває світового масштабу. Не викликає сумнівів, що виснаження водних ресурсів в результаті втрати їх якості є більшою загрозою, ніж їх кількісне зменшення. Тому вирішення цих проблеми потребу насамперед детального аналізу забезпечення водою підприємств та її раціонального використання.
Певний внесок у дослідження проблем оцінки використання, охорони та відтворення водних ресурсів зроблено такими вітчизняними та зарубіжними вченими: І.К. Бистряковим, Г.В. Воропаєвим, Л.М. Горбач, К.Г. Гофманом, Б.М. Данилишиним, Я.В. Ковалем, А.С. Лисецьким, Л.Г. Мельником, В.С. Міщенком, Я.Б. Олійником, Л.Ф. Сотниковою, В.М. Федоровим, М.А. Хвесиком, В.Я. Шевчуком, А.В. Яциком та ін. Але у даних роботах недостатньо уваги надається аналізу забезпечення водою підприємств.
Метою даної роботи є аналіз рівня водозабезпеченості господарської діяльності підприємств України.
Рівень забезпечення сучасних підприємств водою залежить від ефективної роботи інфраструктур, які забезпечують господарську діяльність необхідними ресурсами. Перш за все це стосується водопровідного господарства. Водозабезпечення здійснюється сьогодні централізовано для споживачів [2]. Найбільшими водоспоживачами у період з 2005 – 2010 р. залишаються такі області України: Донецька, Дніпропетровська, Запорізька, Київська, а також Автономна Республіка Крим та інші. Щонайбільше свіжої води (56% від загального споживання) витрачає промисловість, близько 32% води йде на побутово – питні потреби, більш 12% на інших потреби (рис. 1). 

Рисунок 1. Споживання свіжої води в Україні*
* - розрахунки приведені за даними [3,4]

У період з 2005 – 2007 рр. та з 2009 – 2010 рр. споживання води збільшується. В 2007 р. на 807 млн. м3 ( або на 7,92% у порівняні з 2005 р.) та у 2010 р. на 304 млн. м3 ( або на 2,76%у порівнянні з 2009 р.). Найбільше споживання води на виробничі потреби відбулось у 2007 р. – 6162 млн. м3, це пов’язано зі збільшенням виробництва на підприємствах. Спостерігається значне збільшення споживання з 2005 – 2007 рр., тобто з 5706 – 6162 млн. м3. Зниження склало у період з 2008 – 2010 рр. Так у 2010 р. на 459 млн. м3 або на 7,68% у порівнянні з 2008 р. Також зменшилось споживання води на побутово – питні потреби у період з 2005 – 2010 рр. на 371 млн.м3 або 3,64% (у порівнянні з 2005 р.). Найбільше зниження склало у 2009 р. на 147 млн. м3 у порівнянні з 2008 р. Це пов’язано з заборгованістю населенням та зниженням подачі води у розподільчі системи. Динаміка споживання води на інші потреби постійно коливається у період з 2005 – 2010 рр., найбільше збільшення склало у 2007 р. – 2641 млн. м3, що на 477 млн. м3 більше у порівнянні з 2006 р.
У загальному обсязі води з 2005 – 2010 рр. споживання зменшились з 10188 млн. м3 до 9817 млн. м3 або на 3,64 %. У свою чергу це призвело до зниження скидання зворотних вод у водні об’єкти з 2007 – 2009 рр.. З них кількість неочищених вод збільшується з 2005 - 2007 рр. та з 2009 по 2010 рр. на 3,63% (у порівнянні з 2005 р.) та 4,25% (у порівнянні з 2009 р.) відповідно. Основними причинами скидання забруднених стоків без очищення була нестача у більшості населених пунктів централізованого водовідведення та зниження ефективності роботи очисних споруд, що зумовлено їх зношеністю, низьким технологічним рівнем, енергомісткістю [5].
Нормативно – очищені води до 2008 р. зменшуються (з 1946 до 1245 млн. м3 у порівнянні з 2005 р.), це свідчить про аварійні скиди забруднених вод підприємствами, погіршення стану очисних споруд тощо. Але починаючи з 2009 по 2010 рр. показники покращуються.
Спостерігається негативна тенденція зниження обсягу оборотного і повторно-послідовного водопостачання. Так у період з 2007 по 2009 рр. показники знижуються з 47716 млн.м3 до 41379 млн.м3, що дорівнює 13,28%. У 2007 та 2010 рр. спостерігається економія свіжої води, що склало 1167 млн.м3 (у порівнянні з 2006 р.) та, відповідно, 1759 млн.м3 (у порівнянні з 2009 р.). Така ситуація обумовлена активним впровадженням у промисловості маловідходних технологій, замкнутих циклів, що дозволило досягти економії водних ресурсів. Проте в умовах жорстких фінансових обмежень розвиток очисних потужностей і їх вдосконалення реалізується не повною мірою.
Практично всі поверхневі джерела водопостачання в Україні інтенсивно забруднюються через низьку якість очищення стічних вод. Так загальна потужність очисних споруд, через які проходять зворотні води перед скидом до водних об'єктів, впродовж 2005 – 2010 рр. постійно знижується, однак збільшення спостерігалось у 2006 р. на 416 млн. м3 (порівняно з 2005 р.) та у 2009 р. на 63 млн. м3 (порівняно з 2008 р.). Це пов’язано зі зменшенням капітальних інвестицій, які наведені на рис. 2.

Рисунок 2. Структура капітальних інвестицій на охорону навколишнього природного середовища*
* - розрахунки приведені за даними [3,4]
У період з 2005 по 2008 рр. спостерігається тенденція збільшення інвестицій на охорону навколишнього природного середовища, що зумовлено економічним зростанням, активізацією господарської діяльності відповідно збільшенню фінансових показників підприємств. Так найбільші інвестиції склали у 2008 р. (3731,4 млн.грн), а найменші у 2005 р. (605,9 млн.грн.). У наступні роки починаючи з 2008 по 2010 рр. криза суттєво зменшила капітальні інвестиції у природоохоронну діяльність. Так 2010 р. склали 2761,5 млн.грн., що на 279,2 млн.грн. менше (у порівнянні з 2009 р.). У той же час, незважаючи на постійні зміни капітальних інвестицій, частка із загального обсягу інвестицій на очищення зворотних вод постійно зменшується (з 52,3% до 26,5%). Це свідчить про ненадання відповідної уваги цієї ланки природоохоронних заходів.
Проведений аналіз дає можливість дійти висновку, що для ефективного й раціонального використання води треба впроваджувати ряд заходів, а саме: безпосередньо налагодити системи зворотного водопостачання, використовувати відпрацюванні води з проведенням повного циклу їх очищення, замінити водяне охолодження промислового устаткування повітрям; здійснити заходи з попередженням забруднення водних ресурсів; зменшити частку водоємних виробництв на вітчизняних підприємствах. Також з метою ощадливого використання поверхневих і підземних водних ресурсів для технологічних потреб та поліпшення якості питної води в Україні потрібно впроваджувати водозберігаючі технології, модернізувати системи водопостачання, знезараження води у комплексі з сучасними управлінськими рішеннями.

Бібліографічний список
1. Концепція національної екологічної політики України на період до 2020 року. Режим доступу: http://fond.zakon-ua.org/archives/163
2. Водний кодекс України. – Київ:ІВА «Астрея», 1995.-60 с.
3. Статистичний щорічник України за 2008 рік / [ред. О.Г. Осауленко]. – К.:Інформаційно-аналітичне агентство,2009. – 566с.
4. Статистичний щорічник України за 2010 рік / [ред. О.Г. Осауленко]. – К. – 2011. – 560с.
5. Данилишин Б.М. Економіка природокористування / Б.М. Данилишин, М.А. Хвесик, В.А. Голян /: Підручник. – К.: Кондор,2010. – 465 с.
6. Мельник О.І. Стратегія і тактика екологізації економіки / О.І. Мельник, Л.Г. Мельник // Основи стійкого розвитку : посібник для перепідготовки фахівців (за ред. Л.Г. Мельника). – Суми : Університетська книга, 2006. – С. 137–160.
7. Екологія: Підручник / С.І. Дорогунцов, К.Ф. Коценко, М.А. Хвесик та ін.. – К.: КНЕУ,2005. – 371с.