Національна академія наук України 
інститут економіки промисловості 

Дєєва Наталія Едуардівна 

УДК  338.24:336.76

Корпоративне управління в умовах 
розвитку фінансового ринку

Спеціальність 08.00.04 – Економіка та управління підприємствами (за видами економічної діяльності)

АВТОРЕФЕРАТ
дисертації на здобуття наукового ступеня 
доктора економічних наук

Донецьк – 2012

Дисертацією є рукопис.
Роботу виконано в Інституті економіки промисловості НАН України            (м. Донецьк) у відділі проблем моделювання економічних систем.

Науковий консультант – доктор економічних наук, професор
Косова Тетяна Дмитріївна, 
Донецький державний університет управління Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, професор кафедри банківської і біржової діяльності.

Офіційні опоненти: 	доктор економічних наук, професор,
академік Національної академії наук України 
Буркинський Борис Володимирович,
Інститут проблем ринку і 
економіко-екологічних досліджень 
НАН  України (м. Одеса), директор інституту; 
	
доктор економічних наук, професор
Кузьмін Олег Євгенович,
Національний університет «Львівська політехніка» Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України,
завідувач кафедри менеджменту і 
міжнародного підприємництва;

доктор економічних наук, доцент 
Сіменко Інна Віталіївна, 
Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського 
Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, 
директор інституту обліку і фінансів, 
завідувач кафедри контролю і аналізу 
господарської діяльності.

Захист  відбудеться «30» травня 2012 р. об 11 годині на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 11.151.01 Інституту економіки промисловості НАН України  за адресою: 83048, м. Донецьк, Університетська, 77.
З дисертацією можна ознайомитися в бібліотеці Інституту економіки промисловості НАН України  за адресою: 83048, м. Донецьк, Університетська, 77.

Автореферат розісланий «28» квітня 2012 р.

Вчений секретар 
спеціалізованої вченої ради							Л.М. Кузьменко 

Загальна характеристика роботи 

Актуальність теми. Корпоративний сектор національної економіки – це переважно великі промислові підприємства і фінансово-кредитні установи, які визначають  потенціал розвитку економіки держави. В Україні налічується 26731 акціонерне товариство, у тому числі  2786 – публічних, 3810 – приватних, 4857 – відкритих, 14537 – закритих. Після ухвалення Закону України «Про акціонерні товариства» (2008 р.) їх кількість скоротилася на 4807, або на 15,24%, а питома вага акціонерних товариств у загальній кількості підприємств складає 2,02%. Більш розповсюдженими є товариства з обмеженою відповідальністю (35,29%) та приватні підприємства (21,51%). У біржові списки організаторів торгівлі включено цінні папери близько 1 тис. емітентів, тобто на фондовому ринку обертаються акції лише 3,74% від загальної кількості акціонерних товариств. Таким чином, в Україні недостатньо використовуються переваги акціонерної форми власності, пов’язані з формуванням капіталу й особливостями управління корпораціями. 
Незважаючи на те що в Україні законодавчо затверджено Принципи корпоративного управління, його належний розвиток гальмують такі проблеми: непрозорість діяльності акціонерних товариств; неврахування інтересів акціонерів у процесі прийняття управлінських рішень; недостатня координація дій органів державного управління у сфері регулювання корпоративних відносин; порушення прав власників акцій при проведенні загальних зборів; перерозподіл активів товариств на користь фізичних або юридичних осіб, пов’язаних з їх керівництвом; неефективність управління державними корпоративними правами.
Проблеми узгодження розвитку фінансового і реального секторів економіки перебувають у центрі уваги багатьох дослідників. Значний внесок у вирішення проблем корпоративного управління  в умовах  ринкових відносин зробили зарубіжні вчені: X. Альджуфрі, Р. Брейлі, Л. Вікторавич, М. Гессель, А. Глен, X.  Грув, К. Маєр, С.  Майєрс, М. Міллер, Ф. Модільяні, Д. О'мейнік, Р. Пайк, Д. Рассел, Дж. Саллівен, А. Сеттлз, Дж. Сорос, Н. Уайлдфайр-Філд, У. Шарп, Д. Анісінкова, О. Животова, М. Макарченко, В. Молодцов, Л. Петражицький, М. Пирогов, К. Романов, П. Старюк, А.Тонких, А. Шаститко Вітчизняні науковці досліджують такі аспекти проблеми: інвестиційну і податкову підсистеми  корпоративного управління – О. Амоша, С. Аптекар,  І. Александров, В. Вишневський, В. Гавриленко, О. Папаіка, Т. Проценко, В. Хобта; інституціональне середовище української моделі корпоративного управління – М. Бунге, М. Туган-Барановський, В. Дементьєв, Л. Довгань, І. Малик, Н. Музиченко, Г. Назарова, Н. Супрун, О. Тарасенко; економічний зміст і механізм реалізації акціонерної власності, корпоративну соціальну відповідальність – І. Бланк, Б. Буркинський, І. Булєєв, І. Жадан, Е. Камілова, С. Кудин, О. Кузьмін, Р. Лепа, О. Мишко, Р. Муха, Л. Сав'юк, А. Садєков, І. Сіменко, Л. Тараш, М. Чечетов; корпоративне управління в банківському і страховому  секторах – О. Деревко, О. Дзюблюк, М. Клапків, Т. Косова, В. Міщенко, К. Павлюк, О. Примостка, О. Чуб, Н. Шелудько; розвиток фондового ринку, його капіталізація, рейдерство – О. Барановський, З. Варналій, Н. Брюховецька, М. Козоріз, О. Козьменко, В. Корнєєв, В. Ляшенко, С. Науменко, В. Романова, І. Школьник. 
Високо оцінюючи науковий доробок вказаних учених, слід наголосити, що проблема розвитку корпоративного управління в умовах фінансового ринку  з урахуванням особливостей української економіки потребує подальших досліджень. В Україні формується інституціональна основа фінансового ринку і механізми зміцнення корпоративного управління як чинники стійкого функціонування суб’єктів господарювання реального і фінансового секторів економіки, які потребують подальшої розробки. Актуальність вирішення проблеми, її теоретичне і практичне значення обумовили вибір теми дисертаційної роботи, її мету і завдання. 
Зв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Дисертаційну роботу виконано відповідно до плану науково-дослідних робіт Інституту економіки промисловості НАН України за темами «Старопромислові регіони України та їх структурна трансформація» (номер держреєстрації 0109U000963, 2009-2012 рр.), у рамках якої розроблено рекомендації щодо вдосконалення управління державними корпоративними правами; «Управління розвитком промисловості в умовах системних дисбалансів (номер держреєстрації 0110U000380, 2010-2013 рр.), у межах якої виділено недоліки корпоративного управління акціонерних промислових підприємств і обґрунтовано рекомендації щодо їх подолання; Донецького національного технічного університету за темою «Теоретико-методологічні проблеми вдосконалення управлінського і правового забезпечення діяльності промислових підприємств» (№ держреєстрації 0108U001286, 2008-2012 рр.), у рамках якої обґрунтовано пропозиції щодо вдосконалення організаційно-економічного механізму корпоративного управління; Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського за  темами «Удосконалення принципів і методів ризик-менеджменту підприємств» (№ держреєстрації 0108U001996, 2008-2009 рр.), у межах якої запропоновано методичні рекомендації щодо оцінки рівня корпоративного управління; «Фінансово-кредитні важелі сталого розвитку економіки» (№ держреєстрації №0109U001734, 2009-2011 рр.), у рамках якої розроблено рекомендації щодо стабілізації фінансового сектору в посткризовий період.
Мета і завдання дослідження. Метою дисертаційної роботи є формування теоретико-методологічних основ, науково-методичного забезпечення і розробка практичних рекомендацій щодо розвитку корпоративного управління в умовах фінансового ринку. 
Для реалізації мети поставлено і вирішено такі завдання:
узагальнено теоретико-методологічні підходи та розвинуто сутність корпоративного управління в сучасних умовах;
визначено сутність і моделі корпоративного управління в контексті глобалізації  фінансових ринків;
встановлено особливості розвитку корпорацій реального і фінансового секторів в Україні;
діагностовано проблеми корпоративного управління нефінансових корпорацій;
розроблено організаційно-економічний механізм корпоративного контролю та подолання проблеми рейдерства в процесі злиття та поглинання;
узагальнено підходи до формування дивідендної політики акціонерних товариств;
проведено порівняльний аналіз корпорацій реального і фінансового секторів в економіці України;
визначено роль капіталізації як інструменту ризик-менеджменту банківських корпорацій;
обґрунтовано інтеграційну концептуальну модель  розвитку фінансових корпорацій;
удосконалено нормативно-інформаційне, депозитарне забезпечення  корпоративного управління;
розвинуто індикатори капіталу українських корпорацій і вимоги до фондових бірж;
запропоновано заходи щодо активізації ділової активності корпорацій на фінансовому ринку України;
обґрунтовано напрями реформування державного регулювання розвитку фінансових корпорацій;
запропоновано рейтингування як засіб оцінки рівня корпоративного управління;
побудовано вартісні моделі для стратегічного управління сучасною корпорацією;
удосконалено підходи до формування і розкриття нефінансової звітності корпорацій.
Об’єктом дослідження є процеси формування корпоративного управління в сучасних умовах розвитку України.
Предмет дослідження – теоретичні, методологічні засади і практичне забезпечення становлення корпоративного управління в умовах розвитку фінансового ринку в Україні. 
Методи дослідження. Методологія і методика дослідження ґрунтуються на   фундаментальних   положеннях    економічної теорії, наукових   працях   провідних вітчизняних і зарубіжних авторів із проблем корпоративного   управління, фінансів    і    банківської справи. У роботі   використано: системний підхід (для визначення  складових корпоративного управління, обґрунтування концепції вдосконалення корпоративного управління); історико-економічний підхід (для дослідження генезису концепцій корпоративного управління і фінансового ринку); ризик-менеджмент (для обґрунтування сутності внутрішнього аудиту, оцінки активних операцій комерційних банків); теорію рефлексії (для визначення взаємозв’язків рейдерства і розвитку корпоративного управління і фондового ринку); нормативний метод (для оцінки виконання комерційними банками регулятивних вимог НБУ); модель оцінювання капітальних активів (для визначення індикатора ризику активу -коефіцієнта); рейтингову оцінку (для визначення якості корпоративного управління); фінансових коефіцієнтів (для оцінки стану підприємства на ринку цінних паперів); кореляційні матриці (для аналізу зв'язків між прибутком, дивідендами, ринковою і номінальною вартістю акції); лінійну регресію (для формалізації залежності між ринковою вартістю акції, сумами оголошених дивідендів, фондовими індексами), трендовий аналіз (для оцінки динаміки фондових індексів). 
Інформаційну базу дослідження становлять законодавчі та нормативні акти, що регулюють корпоративне управління, фінансовий ринок, офіційні статистичні та інформаційно-аналітичні матеріали, дані фінансової та статистичної звітності акціонерних товариств. 
Наукова новизна одержаних результатів полягає в методологічному поглибленні концептуальних основ та обґрунтуванні науково-методичних рекомендацій щодо формування механізмів взаємного стимулювання розвитку корпоративного управління і фінансового ринку.
Основні результати, які мають наукову новизну, полягають у такому:
уперше:
обґрунтовано та впорядковано індикатори взаємного стимулювання розвитку корпоративного управління і фондового ринку: виділено 11 макроіндикаторів фондового, банківського, страхового ринку, 10 мікроіндикаторів стану корпоративного управління у реальному і фінансовому секторах економіки з визначенням відповідних механізмів змін. Макроіндикатори (показники ділової активності фондового ринку, капіталізації фінансового ринку) відображають якість корпоративного управління. Мікроіндикатори (показники якості корпоративного управління) визначають рівень інвестиційної привабливості цінних паперів корпорацій і впливають на показники ділової активності фондового ринку, капіталізацію фінансового ринку;
запропоновано концептуальний підхід до вдосконалення  корпоративного управління  в системі сталого розвитку фінансового  ринку. Концепція враховує провідний світовий досвід, міжнародні стандарти і принципи (Базель III, принципи корпоративного управління ОЕСР, стандарти соціальної відповідальності, формування і розкриття соціальної звітності) та орієнтована на вдосконалення: методичних підходів до оцінки рівня корпоративного управління, науково-практичних рекомендацій щодо вартісного управління корпорацією, механізмів формування і розкриття нефінансової звітності зі стійкого розвитку корпорацій, моделі регулювання фінансового ринку, індикаторів фондового ринку та вимог до корпоративного управління фондових бірж;
розкрито  сутність  акціонерного товариства як похідної від ринку акцій і фондового ринку (ринку капіталів). Акцію визначено як товар-капітал, основною споживчою вартістю якого є здатність приносити дохід, акціонерне товариство – як  організаційно-правову форму господарювання, яка конкурує з іншими здатністю нейтралізувати зовнішні негативні ефекти функціонування суб’єкта господарювання і забезпечувати економію трансакційних витрат, у тому числі при виборі типу акціонерного товариства: приватне-публічне;
формалізовано організаційно-економічний механізм фінансового корпоративного контролю як альтернативи стратегічного управління і стратегічного контролю, інтегрованої підсистеми організаційних та економічних елементів забезпечення захисту фінансових інтересів суб’єктів корпоративних відносин. Як система – це сукупність видів, форм і методів перевірки законності й доцільності здійснення фінансових операцій та реалізації на цій основі завдань фінансової політики корпорації. Як підсистема фінансовий корпоративний контроль поділяється: за часовим лагом – на ретроспективний, оперативний і перспективний; за суб’єктами здійснення –  на зовнішній і внутрішній. Об’єкти фінансового корпоративного контролю визначено виходячи з конфліктів, притаманних певним моделям корпоративного управління, що дозволить узгодити інтереси суб’єктів корпоративних відносин;
удосконалено:
організаційно-економічний механізм  внутрішнього контролю в банку як безперервний процес (замість сукупності процедур), що забезпечує: достовірність і повноту інформації, яка передається її користувачам; дотримання внутрішніх і зовнішніх нормативних актів при здійсненні операцій банку; збереження активів банку і його клієнтів; оптимальне використання ресурсів банку; управління ризиками; забезпечення  виконання поставлених завдань. Уточнення ролі внутрішнього контролю стосується значення  керівництва банку, розпоряджень органів управління, планів банку і орієнтує на підвищення ефективності управління комерційним банком;
науково-методичний підхід до організації внутрішнього аудиту як підсистеми корпоративного управління. Такий підхід розглядається як систематична діяльність зі спостереження і експертної оцінки процесів внутрішнього контролю, управління ризиками з метою надання незалежних та об'єктивних гарантій і консультацій, спрямованих на підвищення ефективності операцій корпорації, досягнення поставлених нею стратегічних і тактичних  цілей. Нові принципи внутрішнього аудиту як складової корпоративного управління полягають в інтегрованості з ризик-менеджментом, безперервності, розширенні об’єктів оцінки. Новою складовою внутрішнього аудиту є моніторинг ризиків, що обумовлює виникнення попереджувальної функції;
 методичний підхід до визначення моделі корпоративного управління в секторі депозитних корпорацій на основі оцінки статистичних характеристик розподілу власників істотної участі банків України за питомою вагою володіння. На основі кумулятивного процента спостережень виділено інтервали, які характеризують концентрацію власності – низьку, середню, високу;
дефініцію корпоративного управління на основі теорії співучасників (стейкхолдерів), сутність якої полягає в обов’язковій підконтрольності керівництва компанії всім зацікавленим сторонам, що реалізують прийняту модель корпоративних відносин (угода, ієрархічна структура, система відносин), характерною рисою якої є відокремлення функції управління від власності, що описується моделлю «принципал-агент» і потребує докладного регулювання вимог до засновків, видів акцій, форм внесків, прав акціонерів, органів управління, розкриття інформації, існування внутрішніх регламентів. Спільними рисами корпоративного управління і управління корпорацією є наявність адміністративних відносин, але вони не тотожні. Корпоративне управління передбачає наявність певного якісного рівня контрактних і соціальних партнерських відносин, які характеризуються високою культурою спілкування;
науково-методичний підхід до оцінки рейтингу корпоративного управління, сутність якого полягає у: формуванні фінансової звітності за міжнародними стандартами; реалізації прав міноритарних акціонерів у частині голосування і одержання дивідендів; виконанні акціонерами своїх обов'язків; урахуванні внутрішніх ризиків, пов’язаних із корпоративними конфліктами, розмиванням власності, виведенням активів, зовнішніх – у можливості ініціювання процедури банкрутства або рейдерського захоплення; проведення стрес-тестування. У цьому контексті  розроблено анкету тестів для оцінки рівня корпоративного управління з використанням вербальної оцінки, яка при подальшій обробці інформації надається в кількісному вираженні та дозволяє визначити якість корпоративного управління як низьку, середню, або високу. 
дістали подальшого розвитку:
трактування «капіталізації» як динамічного процесу і статичної величини. У першому значенні – це процес збільшення капіталу корпорації, банківської системи країни і фондового ринку. Статична капіталізація має такі види: на макрорівні – номінальна капіталізація фондового ринку (ґрунтується на обсягах первинного ринку); ринкова капіталізація фондового ринку (ґрунтується на обсягах  вторинного ринку). Доведено, що капіталізація банківської системи – це сукупний регулятивний капітал комерційних банків. На мікрорівні – капіталізація однієї акції (вартість її за біржовим курсом); капіталізація акціонерної компанії (добуток курсової вартості акцій компанії та кількості  акцій, що складають її акціонерний капітал); капіталізація ринку акцій (облігацій) біржі (добуток  кількості  акцій, що знаходяться в біржовому списку, на середньозважену ціну однієї акції (облігації) по операціях, укладених протягом останнього минулого торговельного дня);
методичний підхід до управління корпорацією на основі вартісних теорій, який полягає у: їх адаптації до умов підготовки фінансової звітності за національними стандартами; побудові дерева факторів вартості як зведення в єдину площину координат економічних результатів діяльності компанії та фінансових показників; визначенні етапів формування системи стратегічного управління вартістю компанії, а також факторів, які впливають на ефективність розміщення акцій (грошові потоки та їх ризики, виплата дивідендів, знижки за ліквідність);
адаптація світових моделей корпоративного управління до вітчизняної практики залежно від структури власності корпорації (концентрована, змішана полярна, розпорошена) і типу фінансової системи (банківська, фондоорієнтована). Такий підхід обумовлює розвиток змішаного типу фінансової системи України з орієнтацією на банківську систему (німецька модель) і фондовий ринок (американська модель) одночасно;
ідентифікація форм інтеграції банків і страхових компаній: спільне володіння – взаємна участь у статутному капіталі; агентські відносини – надання взаємних послуг на умовах комісійної винагороди; кооперація – високий ступінь інтеграції під час розробки продуктів аж до спільних послуг та розвитку спільних каналів їх розповсюдження, можливість взаємного використання баз даних щодо клієнтів; фінансовий супермаркет – найвищий ступінь інтеграції політики і бізнес-операцій, який характеризується можливістю спільного використання баз даних про клієнтів, надання універсальних фінансових послуг і цілковито інтегрованих продуктів. Значний рівень інтеграції фінансових корпорацій обумовлює необхідність переходу до консолідованого пруденційного нагляду на основі оцінки ризиків;
модель оцінки капітальних активів СAPM, яку адаптовано до умов фінансових ринків, що розвиваються. Запропоновано визначати індикатор систематичного ризику активу (акції, проекту) – бета-коефіцієнт за: історичними даними фондового ринку (регресійний метод побудови); фундаментальними характеристикам активу (метод висхідного бета); звітними даними про прибуток компанії (бухгалтерський метод). Бета-коефіцієнт дорівнює значенню коефіцієнта в рівнянні лінійної регресії, де залежною змінною є «базисний індекс ціни акції», а незалежною – «базисний індекс ПФТС».
Практичне значення одержаних результатів. Науково-методичні рекомендації щодо розвитку корпоративного управління і фінансового ринку  впроваджено в практику органів державного управління, комерційних банків,  корпорацій реального сектору економіки, а саме: Комітету з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики Верховної Ради України (лист № 853-06/12-11 від 06.12.2011 р.); ДПА в Запорізькій області (лист № 5643/10/03-010 від 12.12.2011 р.); Управління Національного банку України в Донецькій області (лист № 07-108/9385 від 13.12.2011 р.); Рахункової палати України по Донецькій та Луганській областях (лист № 24-05/193 від  15.08.2011 р.); Федерації професійних бухгалтерів та аудиторів України (довідка № 54 від 14.12.2011 р.); Аудиторської палати України (лист № 2-1114 від 14.12.2011 р.); ПАТ «АКБ «Капітал» (акт впровадження № 20/2917 від 04.10.2011 р.); ПАТ «Актив-банк» (довідка №928/25 від 29.08.2011 р.); ПАТ «Ясинiвський коксохімічний завод (акт впровадження № 10515/01 від 21.12.2011 р.); ЗАТ «Донецьксталь» – металургійний завод» (акт впровадження № 2154/01 від 14.04.2009 р.); ПрАТ «Баренс Шоколад» (довідка №207/1 від 14.12.2009 р.).
Результати дисертаційної роботи використовуються в навчальному процесі Донецького національного технічного університету при викладанні дисциплін «Стратегічний менеджмент», «Фінанси. Фінанси підприємств» (довідка № 01-411/27 від 27.10.2011 р.).
Особистий внесок здобувача. Теоретичні обґрунтування, наукові положення, практичні розробки, висновки і рекомендації, які викладено у роботі та опубліковано, одержано автором самостійно. Внесок автора в опубліковані колективні роботи конкретизовано у списку публікацій. 
Апробація результатів дисертації. Основні теоретичні, методологічні та практичні положення і результати дисертації доповідалися на 14 міжнародних науково-практичних конференціях:  «Стратегия развития Украины в глобальной среде» (Сімферополь-Ялта, 2008 р.); «Перспективные разработки науки и техники - 2008» (м. Дніпропетровськ, 2008 р.); «Інституційна природа ринкових трансформацій» (м. Чернівці, 2009 р.); «Стан і проблеми оподаткування в умовах світової фінансової кризи» (м. Донецьк, 2009 р.); «Национальная экономика в условиях глобализации: бизнес и общество в противостоянии кризису» (м. Санкт-Петербург, 2009 р.); «Стратегія розвитку України у глобальному середовищі» (Сімферополь-Ялта, 2009 р.); «Актуальные проблемы и перспективы развития экономики Украины» (м. Алушта, 2009 р.);  «Дни науки – 2009» (м. Дніпропетровськ, 2009 р.);  «Облік, контроль і аналіз в управлінні підприємницькою діяльністю» (м. Черкаси, 2009 р.); «Управлінські аспекти підвищення національної конкурентоспроможності» (Сімферополь-Ялта, 2009 р.); «Стан і проблеми обліку, контролю і аналізу в умовах транзитивної економіки» (м. Донецьк, 2010 р.); «Ефективність бізнесу в умовах трансформаційної  економіки» (м. Судак, 2011 р.); «Наукове забезпечення процесів реформування соціально-економічних відносин в умовах глобалізації» (м. Ялта, 2011 р.); «Проблеми і перспективи реалізації облікової, контрольної та аналітичної функції у соціокультурному просторі сучасного бізнесу» (м. Донецьк, 2011 р.).
Публікації. За результатами дослідження опубліковано 42 наукові праці, серед яких одна особиста монографія,  25 статей у наукових фахових виданнях, 14 тез у матеріалах науково-практичних конференцій, 2 навчальних посібники. Загальний обсяг публікацій становить 75,4 д.а., з яких 40,9 д.а. належить особисто здобувачу.
Структура й обсяг дисертації. Дисертація складається із вступу, п’яти  розділів, висновків, списку використаних джерел (471 найменування), 10 додатків (147 сторінок) і містить 67 таблиць (на 69 сторінках), 46 рисунків (на 29 сторінках). Основний текст дисертації становить 430 сторінок.

Îñíîâíèé çì³ñò äèñåðòàö³¿

Основний доробок автора полягає в удосконаленні теоретико-методологічних основ, науково-методичного забезпечення розвитку корпоративного управління в умовах фінансового ринку. 
Ó ïåðøîìó ðîçä³ë³ «Теоретико-методологічні аспекти корпоративного управління та фінансового ринку» досліджено генезис концепцій корпоративного управління; визначено сутність і моделі  корпоративного управління в контексті глобалізації фінансових ринків; встановлено особливості розвитку корпорацій реального і фінансового секторів в Україні. 
Становлення акціонерного капіталу, яке розпочалося у XVI ст., було суперечливим і супроводжувалося як державною підтримкою, так і категоричним запереченням через негативні прояви. Становлення і розвиток акціонерного підприємництва в Україні відбувалися досить швидкими темпами у другій половині XIX – на початку XX ст. у зв’язку з її інтеграцією у європейські фінансові ринки. Характерними особливостями цього процесу були висока концентрація капіталу, монополізм, участь іноземних інвесторів, особливо в гірничо-металургійній промисловості. 
Формування наукового напряму акціонерного підприємства в Україні відбувалося під впливом теоретико-методологічних концепцій, які склалися та розвивалися на Заході у другій половині XIX ст., а також на основі глибокого осмислення національної господарської практики. Трактування вітчизняними вченими природи акціонерного капіталу на основі врахування умов України добре корелює із сучасним розумінням акціонерного товариства інституціональною теорією. Сучасні українські корпорації неоднорідні за своєю сутністю і методами формування. 
Принципи корпоративного управління нефінансових і депозитних корпорацій поділяються на загальні та специфічні. В основу корпоративного управління в банках покладено концепцію фідуціарних обов'язків, коли одна особа, клієнт або власник покладає особливу надію або висловлює довіру іншій особі та покладається на неї, у той час як фідуціар діє на власний розсуд. Це обумовлює такі складові корпоративного управління, як роль акціонерів у захисті вкладників та інших зацікавлених  осіб, професійну поведінку і чесність працівників банку. Рівень нормативного регулювання корпоративного управління у фінансовому секторі значно вищий, ніж у реальному. 
Виділено п’ять  етапів розвитку корпоративного управління і фондового ринку: I етап (1991-1995 рр.) – створення правових основ приватизації та функціонування фондового ринку, сертифікатна приватизація, низька ефективність функціонування створених корпорацій, їх недостатня активність на фондовому ринку тощо; II етап (1996-1999 рр.) – створення спеціального наглядового органу на ринку цінних паперів і національної депозитарної системи, збільшення активності на ринку корпоративних цінних паперів, продаж акцій державних підприємств через ПФТС та фондові біржі; III етап (2000-2003 рр.) – створення інформаційного забезпечення щодо обігу цінних паперів і розкриття діяльності емітентів цінних паперів, активізація обігу цінних паперів, випущених у бездокументарній формі; поетапне впровадження найкращої практики корпоративного управління і прийняття Принципів корпоративного управління; IV етап (2004-2008 рр.) – створення рейтингової інфраструктури ринку цінних паперів; координація заходів у сфері фінансового моніторингу; розвиток системи розкриття інформації на ринку цінних паперів та формування єдиної системи збору, обробки та аналізу інформації, яка одержується від учасників ринку цінних паперів; V етап (з 2009 р.) збігається із поетапним упровадженням положень Закону України «Про акціонерні товариства» на тлі розвитку кризових явищ в економіці. 

Метою концепції вдосконалення  корпоративного управління в системі сталого розвитку фінансового ринку визначено розробку механізмів взаємного стимулювання розвитку корпоративного управління і фондового ринку (рис. 1). 
Основу такої концепції становлять економічні теорії: формування і використання акціонерного капіталу, корпоративного управління (співучасників, агентська, порівняльного інституціонального аналізу),  корпоративних фінансів, структури капіталу (компромісу, субординації), дивідендної політики (незалежності дивідендів, переваги дивідендів, регульованості й очікуваності дивідендів, «податкової диференціації»), теорії управління вартістю компанії  

Концепція вдосконалення  корпоративного управління в системі сталого розвитку фінансового  ринку 

Мета – розробка механізмів взаємного стимулювання розвитку корпоративного управління і фондового ринку

Методологія  дослідження 

Напрями дослідження

Економічні теорії:
 акціонерного капіталу,  корпоративного управління, корпоративних фінансів, структури капіталу, дивідендної політики, управління вартістю компанії, фінансової нестабільності 

Міжнародні стандарти і принципи:
Базель III, Принципи корпоративного управління ОЕСР, стандарти соціальної відповідальності (АА1000, Керівництво GRI), показники фінансової стійкості 

-	державне регулювання,  депозитарна система;
-	капіталізація та індикатори розвитку фондового ринку;
-	інформаційна прозорість корпоративного управління

Стан корпоративного управління

-	звіти про стан корпоратив-ного управління;
-	корпоративний контроль;
-	рейдерство;
-	дивідендна політика

-	структура власності, 
-	капіталізація і ризик-менеджмент, портфель цінних паперів;
-	інтеграційні процеси

Розвиток фондового ринку та його інфраструктури

депозитні корпорації

нефінансові корпорації

Результат

методичні підходи до оцінки рівня корпоративного управління

науково-практичні рекомендації щодо вартісного управління корпорацією

механізми формуван-ня і розкриття нефінансової звітності зі стійкого розвитку корпорацій

модель регулю-вання фінансо-вого ринку на консолідованій основі

розвиток індикаторів фондового ринку та вимог до корпоратив-ного управління фондових бірж

Рис. 1. Схема концепції вдосконалення  корпоративного управління  в системі сталого розвитку фінансового  ринку 
(додана акціонерна вартість SVA, економічна додана вартість EVA, ринкова додана вартість MVA, економічний прибуток, додана грошова вартість CVA, модифікована CVA – МСVA), фінансової нестабільності. Концепція враховує провідний світовий досвід, міжнародні стандарти і принципи: Базель III, принципи корпоративного управління ОЕСР, стандарти соціальної відповідальності, формування і розкриття соціальної звітності  (АА1000, Керівництво GRI).
У другому розділі «Стан і перспективи корпоративного управління у реальному секторі економіки» діагностовано проблеми корпоративного управління нефінансових корпорацій; розроблено організаційно-економічний механізм корпоративного контролю та подолання проблеми рейдерства в процесі злиття та поглинання; узагальнено підходи до формування дивідендної політики акціонерних товариств. 
Сучасні українські корпорації неоднорідні за своєю сутністю і методами формування. Разом із корпораціями, сформованими на ринкових засадах, функціонує значна кількість акціонерних підприємств, які створені в процесі пострадянської трансформації та мають аморфну модель «принципал-агент», що обумовлює внутрішні корпоративні конфлікти і слабкий захист прав акціонерів. Проведено оцінку стану корпоративного управління на макрорівні за результатами звітування акціонерних товариств перед ДКЦПФР, а також на мікрорівні.  
До переваг практики корпоративного управління слід віднести: регулярне проведення загальних зборів акціонерів, у тому числі позачергових для вирішення невідкладних проблем; формування наглядових рад і ревізійних комісій; залучення до складу наглядових рад підприємств, які мають стратегічне значення, представників держави; використання послуг зовнішніх аудиторів і фінансових консультантів; створення спеціальних підрозділів, які відповідають за роботу з акціонерами, напрацювання внутрішніх Положень регулювання діяльності товариства. 
Доведено, що недоліками корпоративного управління окремих підприємств є: відсутність незалежного контролю за перебігом реєстрації акціонерів на загальних зборах і неналежні умови для вільного волевиявлення під час голосування на них; недотримання вимог до кількісного і якісного складу наглядової ради і періодичності проведення її засідань, відсутність комітетів у складі наглядової ради і посад корпоративного секретаря; формальний характер діяльності ревізійної комісії; перерозподіл повноважень органів акціонерного товариства на користь наглядової ради і правління; низький рівень використання інфраструктури фондового ринку і фінансових інструментів формування капіталу; відсутність внутрішніх регламентів з ключових питань діяльності акціонерного товариства: кодексу корпоративного управління, положень про посадових осіб акціонерного товариства, розподіл прибутку, дивідендну політику тощо. 
Доведено, що важливою складовою корпоративного управління є внутрішній контроль. Українське законодавство постановку завдань для внутрішніх аудиторів переважно обмежує сферою поточного контролю і формування фінансової звітності. Типове положення про корпоративне управління відкритого акціонерного товариства передбачає підпорядкованість підрозділу внутрішнього аудиту правлінню. З цим не можна погодитися, оскільки внутрішні аудитори не зможуть ефективно реалізувати інтереси власників компанії. Узагальнено зміст міжнародних професійних стандартів внутрішнього аудиту в частині корпоративного управління з метою їх упровадження в українську практику: 1220 – Професійне ставлення до роботи, 2060 – Звітність перед Радою і вищим керівництвом, 2110 – Управління ризиками, 2130 – Корпоративне управління, 2210 – Цілі аудиторського завдання, 2440 – Розповсюдження звіту про результати. 
Формалізовано основні схеми рейдерства (біле, сіре, чорне) і основні інструменти рейдерів: купівля акцій компанії (викуп міноритарних пакетів акцій, придбання акцій додаткової емісії); фіктивне банкрутство або штучне доведення до банкрутства; створення і/або скуповування боргів підприємства (процедура банкрутства, переведення боргових зобов’язань у корпоративні права, кредитне рейдерство); одержання керівних посад компанії;  приватизаційні процеси. Особливостям «національного рейдерства» сприяє ряд прогалин вітчизняного законодавства, але для подолання рейдерства важливо не лише здійснювати регулювання на «вищому» державному рівні, але і впроваджувати антирейдерські технології безпосередньо на підприємствах. 
Найбільш ефективним захистом є превентивний: внесення змін до статуту (ротація ради директорів, переважна більшість, справедлива ціна акцій); зміна місця реєстрації компанії; зменшення своєї привабливості для потенційного загарбника; випуск акцій нового класу; продаж великої частини своїх акцій дружній компанії за ціною, нижчу за ринкову. Серед заходів наступного впливу слід виділити: контрнапад на акції загарбника; викуп компанією своїх акцій (активів) за ціною, яка перевищує ринкову (їх ефективну дію стримує нерозвиненість вторинного ринку цінних паперів в Україні). 
Дивідендна політика в Україні перебуває у стадії становлення. Висококонцентрована акціонерна власність визначає індивідуальні пріоритети власників при розподілі прибутку і знижує роль дивідендної політики. Діагностовано типи дивідендної політики українських корпорацій: з акцентом на виплату дивідендів більшої (меншої) частини прибутку; без акценту на виплату дивідендів; деформований тип. Визначено переваги та недоліки, використані для вдосконалення методичного підходу до оцінки якості  корпоративного управління. Для підвищення інвестиційної привабливості акцій запропоновано надання можливості українським підприємствам виплачувати дивіденди декілька разів на рік з обговоренням певної періодичності в статуті акціонерного товариства. Ураховуючи, що нерозподілений прибуток (непокритий збиток) відображаються в одній і тій самій статті «Звіту про фінансові результати», рекомендовано встановити пряму заборону на виплату дивідендів шляхом збільшення непокритих збитків тощо. 
У третьому розділі «Стан і перспективи корпоративного управління у фінансовому секторі економіки» наведено результати порівняльного аналізу корпорацій реального і фінансового секторів в економіці України; визначено капіталізацію в системі ризик-менеджменту банківських корпорацій; обґрунтовано інтеграційну концептуальну модель розвитку фінансових  корпорацій. Специфічні проблеми депозитних корпорацій пов’язані зі стрімким проникненням іноземного капіталу в банківську систему України, кризою ліквідності, зниженням довіри до банківської системи, непрозорістю процедур рефінансування банків. Рівень нормативного регулювання корпоративного управління у фінансовому секторі значно вищий, ніж у реальному. 
На основі інформації про власників істотної участі в банках України проаналізовано структуру власності (табл. 1).
Таблиця 1
Статистичні характеристики розподілу власників істотної участі банків України за питомою вагою загального володіння власністю станом 
на 01.07.2009 р., %
Інтервали за питомою вагою загального володіння	Усі банки	Банки IV групи	
	Частота спостережень	Кумулятивна частота	Процент спостережень	Кумулятивний процент	Частота спостережень	Кумулятивна частота	Процент спостережень	Кумулятивний процент	
0	0	0	0,00	0,0000	0	0	0,00	0,00	
10	1	1	0,25	0,25	82	82	27,80	27,80	
20	85	86	21,52	21,77	91	173	30,85	58,64	
30	72	158	18,23	40,00	44	217	14,92	73,56	
40	44	202	11,14	51,14	23	240	7,80	81,36	
50	51	253	12,91	64,05	48	288	16,27	97,63	
60	16	269	4,05	68,10	1	289	0,34	97,97	
70	10	279	2,53	70,63	1	290	0,34	98,31	
80	20	299	5,06	75,70	3	293	1,02	99,32	
90	11	310	2,78	78,48	0	293	0,00	99,32	
100	85	395	21,52	100,00	2	295	0,68	100,00	

Термін «капіталізація» щодо банківського сектору пропонується розуміти як динамічну і статичну величину. У першому значенні – це процес збільшення капіталу банку і банківської системи країни в цілому за рахунок одержаних прибутків, додаткових емісій акцій, залучення коштів на умовах субординованого боргу, злиття та поглинання банків, залучення іноземних інвесторів тощо. 
Протягом 2002-2007 рр. в Україні спостерігалося стабільне зростання капіталізації банків (як динамічної величини) і погіршення як статичної: обсяг регулятивного капіталу комерційних банків України збільшився з 8,8 до 72,3 млрд. грн., а норматив адекватності регулятивного капіталу (Н2) скоротився з 20,7 до 13,9%, норматив співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів (Н3) – з 13,5 до 9,1%. Протягом 2008 р. – І півріччя 2011 р. вартість регулятивного капіталу зросла до 172,7 млрд. грн., значення Н2 – до 19,1%, Н3 – до 14,87%. Капіталізація банківської системи є достатньо високою, що надає оптимістичні прогнози щодо забезпечення банківською системою України передумов виходу з фінансової кризи.  
У статиці капіталізація: на мікрорівні – це адекватність власного капіталу банку обсягу і ризикам його активів, на макрорівні – адекватність сукупного власного капіталу банків вимогам стабільного функціонування банківського сектору. Встановлено низьку інвестиційну активність банків, з одного боку, та  значний потенціал розвитку операцій із цінними паперами – з іншого. 
Протягом 1998 р. – січня 2009 р. мала місце чітко виражена тенденція поліноміального зростання обсягу портфеля цінних паперів банків. Вплив фондової кризи банківська система України відчула у лютому 2009 р., і до кінця І півріччя вартість портфеля скоротилася до рівня 2007 р. Однак у II півріччі тенденція до зростання вартості портфеля цінних паперів відновилася і тривала протягом 2010 р. Фіксований характер зобов’язань депозитних корпорацій обумовлює більшу привабливість їх інвестування у боргові цінні папери, питома вага пайових цінних паперів змінюється циклічно, та її різке скорочення співпадає в часі з погіршенням інвестиційного клімату в країні. Протягом 2007-2010 рр. питома вага цінних паперів в активах банків зросла із 3 до 9%, але це дуже низька концентрація порівняно з банками з розвиненою ринковою економікою. Фактичні нормативи інвестування в цінні папери по банківській системі України у десятки разів менше нормативних. З одного боку, це свідчить про низьку інвестиційну активність банків, з іншого – про значний потенціал розвитку операцій із цінними паперами. 
Доведено, що значно впливає на розвиток українських корпорацій інтеграційна концепція фінансів. Формами інтеграції банків і страхових компаній є: агентські відносини; кооперація; фінансовий супермаркет, взаємна участь у статутному капіталі. Спільне володіння викликає значні викривлення в інформації щодо фінансових ризиків, створює проблеми для Національного банку України. Корпоративне управління у страховому секторі перебуває на незадовільному рівні: переважна частина компаній реально не працює, створена банківськими і фінансовими компаніями для оптимізації оподаткування внаслідок специфічного режиму і виведення грошей в офшорні зони через перестрахування. Це обумовлює значну концентрацію страхового ринку, яка збільшується під час фінансової кризи: стискується регіональна мережа, відбуваються поглинання і приєднання страхових компаній, перехід клієнтів до більш надійних страховиків. Важливим є усунення фактично непрацюючих установ, щоб регуляторні органи могли зосередити свої зусилля на страхових корпораціях, які дійсно є гравцями на ринку.
У четвертому розділі «Діалектика взаємозв’язку розвитку фондового ринку і корпоративного управління» надано оцінку нормативно-інформаційному, депозитарному забезпеченню корпоративного управління; удосконалено індикатори капіталу українських корпорацій та вимоги до  фондових бірж; обґрунтовано комплекс заходів щодо активізації ділової активності корпорацій на фінансовому ринку України. Депозитарну діяльність в Україні здійснюють ВАТ «Національний депозитарій України» (НДУ) і ПрАТ «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів» (ВДЦП). Станом на 01.01.2011 р. у НДУ відкрито 2217 рахунків емітентів, у ВДЦП – 4910, співвідношення (31%:69%), рахунків зберігачів – відповідно 259 і 379, співвідношення (41%:59%). У 2010 р. значно активізувалися облікові операції, здійснені зберігачами цінних паперів України. 
Обсяг номінальної капіталізації ринку цінних паперів України протягом 1998-2010 рр. щорічно збільшувався високими темпами і зріс із 11,3 до 835,6 млрд. грн., або у 72 рази, а рівень капіталізації до ВВП – із 11,0 до 76,3%.  Капіталізація емітентів, акції яких включено до біржового списку ПФТС, у 2008 р. скоротилася у 3,1 раза – до 181,28 млрд. грн., станом на  01.08.2011 р. вона становить 179,7 млн. грн. Капіталізація лістингових компаній українського фондового ринку у 2010 р. порівняно з 2009 р. збільшилася на 48,75% і на кінець року становила 171,76 млрд. грн., або 16,52% ВВП (станом на 2009 р. –12,62%, 2008 р. – 9,02%). У 2010 р. обсяг торгів на ринку цінних паперів уперше досяг рекордного рівня 1537,8 млрд. грн. і перевищив обсяг ВВП країни в 1,4 раза (рис. 2).
Однак показники капіталізації фондового ринку України не можна вважати об’єктивними через такі причини: концентрація угод переважно у позабіржовому ринку; поширення закритих акціонерних підприємств; мізерна питома вага емітентів, акції яких включені в котирувальні та позалістингові списки на організаторах торгів; низька активність торгів пайовими цінними паперами. Незважаючи на наявність значної кількості фондових бірж (10), у 2008 р. основна питома вага угод (90,51%) припадала на Позабіржову фондову торговельну систему. Протягом 2009-2010 рр. спостерігалося збільшення частки обсягів виконаних біржових контрактів на організаторах торгів ПАТ ФБ «Перспектива» – відповідно 31,69 і 27,88%, ПрАТ «Українська біржа» – 9,13 і 20,91% за рахунок скорочення частки ПФТС – 38,75 і 46,6%.

Рис. 2. Динаміка співвідношення обсягів торгів на фондовому ринку і ВВП

Основними індикаторами фондового ринку є: інтегральний індекс (розраховується Державною комісією з цінних паперів і фондового ринку з 2000 р. щоквартально), індекс ПФТС (ПФТС з 1997 р. щоденно), «Індекс UX» (Українською біржею з 2009 р. щоденно).  
Протягом лютого 2003 р. – вересня 2008 р. інтегральний індекс фондового ринку зріс з 1,34 до 6,97, досягши історичного максимуму 31.07.2008 р. – 8,51, його динаміка описується поліномом другого ступеня:
y = 0,0018x2 - 0,0296x + 1,7933, R² = 0,8769. 
Динаміка ПФТС-індексу описується експоненціальною функцією:
y = 59,001e0,0463x, R² = 0,8978. 
Він стабільно зростав з початку 2003 р. до лютого 2008 р. з 52,65 до 1102,08, починаючи з травня 2008 р. розпочав стрімко падати вниз. Натомість Інтегральний індекс фондового ринку став знижуватись із серпня 2008 р. Таким чином, обидва індекси характеризується схожою динамікою, але Інтегральний індекс частіше коливається і має певний часовий лаг відставання від тенденцій зміни ПФТС. Результати кореляційно-регресійного аналізу зв’язку індексу ПФТС із макроекономічними показниками  наведено в табл. 2.

Таблиця 2
Кореляційна матриця
Показники	Iп	Б	Iц	Iпфтс	
Індекс промислового виробництва (Iп )	1,000	-0,752	-0,657	0,590	
Кількість безробітних (Б)	-0,752	1,000	0,357	-0,164	
Індекс цін (Iц)	-0,657	0,357	1,000	-0,839	
Індекс ПФТС (Iпфтс)	0,590	-0,164	-0,839	1,000	

 Індекс цін промислового виробництва має істотний зворотний кореляційний зв'язок із кількістю безробітних (-0,752) та індексом цін (-0,657), індекс ПФТС – з індексом цін (-0,839). Незначний зв'язок існує між індексом ПФТС та індексом промислового виробництва (0,590), що свідчить про недостатню адекватність відображення фондовим індексом ПФТС стану національної економіки. Протягом 2005-2009 рр. склад індексного кошика ПФТС розширився з 9 до 20 емітентів. Більше 60% структури індексу припадає на 6 підприємств, які займають переважно монопольне становище і не відображають структури реального сектору економіки. Рейтинги Котирувальних списків акцій очолюють цінні папери емітентів електроенергетичної, металургійної та хімічної галузей. Разом з тим курси акцій саме цих підприємств зазнали найбільшого зниження, що і обумовило падіння індексу ПФТС. Індекс українських акцій UX розраховується за схожою методологією та індексним кошиком, що визначає його тісний кореляційний зв'язок з індексом ПФТС (0,9936):
,
де IПФТС – індекс ПФТС;
 UX – український індекс акцій. 
Протягом 23.03.2009 р. – 06.01.2011 р. індекс UX зріс із 500 до 2512,88 (у 5 разів), індекс ПТФС – із 219,14 до 1011,12 (у 4,6 раза). 
Надано оцінку діяльності регулівних органів із розкриття інформації емітентами. Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України (АРІФРУ) використовувало як основну площадку для розміщення інформації сайт www.smida.gov.ua, у 2010 р. АРІФРУ створено інший портал – www.stockmarket.gov.ua, який не має належного рівня технологічної підтримки: сайт мономовний (тільки українська мова), не підтримує режим гіперпосилань, а пошук організований не за назвою емітента, а за кодом його державної реєстрації. Ще один інформаційний ресурс фондового ринку – Електронна система комплексного розкриття інформації емітентами цінних паперів (ЕСКРІН), створена за підтримки проекту «Розвиток ринків капіталу» Агентства міжнародного розвитку США і передана в ДКЦПФР у серпні 2010 р., поки лише наповнюється інформацією. 
У результаті аналізу інформаційної прозорості українських банків встановлено, що протягом 2006-2010 рр. відповідний індекс збільшився незначно – з 41,9 до 42,7%. Економічними стимулами прозорості є: збільшення ступеня «роздрібності» банку; розвиток операцій з емісії облігацій комерційних банків на внутрішньому ринку. Негативно на рівень прозорості банків України в 2010 р. вплинули такі причини: скорочення кількості банків-емітентів єврооблігацій; зміни, що відбуваються в інфраструктурі забезпечення прозорості фондового ринку; перенесення дати відсікання звітності на місяць уперед – 1 серпня; відмова деяких банків від публікації річних звітів, спричинена наявністю фінансових проблем.
У п’ятому розділі «Реалізація концепції корпоративного управління в умовах розвитку фінансового ринку» обґрунтовано напрями реформування державного регулювання розвитку фінансових корпорацій; запропоновано рейтингування як засіб оцінки рівня корпоративного управління; побудовано вартісні моделі як стратегічний напрям управління сучасною корпорацією; удосконалено механізми формування і розкриття нефінансової звітності корпорацій. Удосконалення регулювання фінансового ринку пов’язується з консолідацією наглядових і регулятивних функцій у фінансовому секторі: на НБУ доцільно покласти функції макропруденційного нагляду діяльності комерційних банків, страхових компаній, пенсійних фондів, кредитних спілок, інститутів спільного інвестування, інфраструктурних учасників фондового ринку тощо. До компетенції регулятора фінансового ринку (об’єднані ДКЦПФР і Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг) доцільно віднести: встановлення правил діяльності на фінансових ринках та нагляд за ними, захист прав інвесторів і споживачів фінансових послуг, а також питання, пов’язані з конкуренцією. 
Розроблено рекомендації щодо використання у процесі нагляду на консолідованій основі стандартів Базель III, для чого необхідно: безстрокові фінансові інструменти і привілейовані акції перемістити із капіталу I рівня  до капіталу II рівня, зняти обмеження щодо розмірів капіталу II рівня і субординованого капіталу, який включається в капітал II рівня. Для зниження ризиків перехресного володіння корпораціями при розрахунку регулятивного капіталу віднімати: інвестиції банку в капітал іншої фінансової організації, що перевищують 10% звичайних акцій даної фінансової організації; суму сукупних інвестицій банку в капітал інших фінансових організацій, що перевищує 10% основного капіталу банків; суму сукупних інвестицій банку в капітал небанківських комерційних організацій, що перевищує 60% основного капіталу банку. Для оцінки рівня корпоративного управління розроблено анкету, яка складається з 75 тестів, за результатами відповіді можна отримати 0; 0,5; 1 бал. Залежно від кількості набраних балів рівень корпоративного управління оцінюється як низький (до 37 балів), середній (38-57 балів), високий (більше 58 балів). Розраховано рейтинги корпоративного управління ПАТ «МК «Азовсталь», ПАТ «Концерн Стирол», ПАТ «ММК ім. Ілліча», ПАТ «Укртелеком», які відповідають рівню «середній».
Запропоновано методичні підходи до розрахунку показників економічного прибутку: залишкового доходу (residual income), економічної доданої вартості (economic value added) і «грошової» доданої вартості (cash value added) за даними української звітності з використанням інформації фондового ринку. Їх апробацію проведено на матеріалах ЗАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», ПАТ «Ясинiвський коксохімічний завод».
У ЗАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за підсумками 2006 р. доданий економічний прибуток у сумі 290864 тис. грн. менше чистого (371217 тис. грн.), у 2007 р. вони майже співпадають – відповідно 619561,8 і 626226 тис. грн. У 2008 р. підприємство зазнало чистого збитку в сумі 360132 тис. грн., але доданий економічний прибуток становить 762151,3 тис. грн., що дало підстави сплатити дивіденди в сумі 340 млн. грн. Причиною збитків стали інші витрати, відображені в рядку 160 звіту про фінансові результати, в сумі 2116582 тис. грн., у тому числі втрати вiд неоперацiйної курсової рiзницi – 1869576 тис. грн. Залишковий дохід збільшився із 271218 тис. грн. у 2006 р. до 496226 тис. грн. у 2007 р., у 2008 р. його величина була від’ємною, оскільки при одержанні збитків були виплачені значні суми дивідендів. Рентабельність грошових потоків на інвестиції в 2007 р. зросла із 55,8 до 71,6%, а в 2008 р. скоротилася до 36,0%. Річні суми грошового економічного прибутку збільшилися протягом аналізованого періоду із 95813,0 до 184174,0 тис. грн. У ПАТ «Ясинівський коксохімічний завод» відхилення доданого економічного прибутку від чистого не таке суттєве і за 2008-2010 рр. становить 7672,9 тис. грн.
Охарактеризовано найбільш важливі показники, які відображають специфіку соціальної відповідальності фінансових інститутів: процеси моніторингу і взаємодії з контрагентами, голосування акціями щодо екологічних і соціальних питань; наявність продуктів і послуг, спеціально розроблених з урахуванням їх соціальної значущості; опис політик, що забезпечують добросовісний дизайн і продаж фінансових продуктів і послуг; наявність істотних інвестиційних угод, які включають положення про забезпечення прав людини або пройшли оцінку з позицій прав людини. Приєднання українських банків до Глобальної ініціативи щодо звітності сприятиме зростанню можливості людини здобути освіту, доступне житло, розширити доступ до послуг фінансових установ у малонаселених і економічно слаборозвинених регіонах, а також осіб з обмеженими можливостями, сприятиме збільшенню фінансової грамотності клієнтів фінансових установ.  
Для адаптації найкращої практики корпоративного управління до українських умов проаналізовано вимоги різних біржових майданчиків, виявлено основні проблеми корпоративного управління котируваних компаній, до яких віднесено: всесильних виконавчих директорів; слабку систему контролю менеджменту; фокус на короткострокові цілі; слабкий кодекс етики або його відсутність; сумнівну бізнес-стратегію з недостатнім розкриттям інформації, неадекватну реакцію всесильних виконавчих директорів на критику; ротацію вищого менеджменту; інсайдерську торгівлю акціями;  проблему незалежності зовнішніх аудиторів та інвестиційних банкірів. Обґрунтовано комплекс запобіжних заходів, серед яких – використання механізмів посилення контролю, дія яких ґрунтується на збільшенні частки прав голосу без пропорційного збільшення частки прав на економічні вигоди (випуск декількох класів акцій із різними правами голосу і правами на економічні вигоди). Аргументовано необхідність поширення індексів, зважених за капіталізацією всіх акцій, які торгуються на фондовій біржі. Запропоновано методичні підходи до формування представницького списку і розрахунку капіталізації ринку акцій і облігацій фондової біржі. 

Висновки

Основний науковий результат дослідження полягає в розробці науково-методичних основ щодо активізації ролі корпоративного управління в системі розвитку фондового ринку. На підставі комплексного системного дослідження питань організаційного та методичного забезпечення корпоративного управління, узагальнення зарубіжного і вітчизняного досвіду функціонування фінансового ринку і впливу на цей процес стану корпоративного управління вироблено ряд наукових висновків і рекомендацій, зміст яких полягає в такому:
1. У методологічному плані – розвинено теорію корпоративного управління і фінансового ринку як середовища функціонування корпорацій реального і фінансового секторів національної економіки,  а саме: 
1.1. Розроблено  концепцію вдосконалення корпоративного управління на основі адаптації найкращої світової практики відповідно до національних умов, стану зовнішнього і внутрішнього середовища функціонування корпорацій, інфраструктури фінансового ринку. Запропонована концепція враховує особливості функціонування корпорацій у реальному і фінансовому секторах національної економіки, дозволяє побудувати ефективний механізм корпоративного управління на мікрорівні та створити сприятливий фон корпоративного управління на макрорівні. 
1.2. Обґрунтовано наукові підходи до вибору моделі корпоративного управління для вітчизняних корпорацій. Для банківсько-орієнтованої фінансової системи України та корпорацій із концентрованою і змішаною полярною власністю найбільше підходить німецька практика. Разом з тим наявність великої кількості міноритарних акціонерів у межах неконтрольного пакета змішаної полярної та розпорошеної моделей і бурхливий розвиток фондового ринку потребує становлення в Україні деяких елементів англо-американського типу, особливо в частині захисту прав акціонерів. Запропонований підхід ураховує інституціональні особливості економіки України і сприятиме інтеграції країни у світовий фінансовий ринок. 
1.3. Систематизовано індикатори взаємного стимулювання розвитку корпоративного управління (на мікрорівні) і фінансового ринку (на макрорівні) із визначенням відповідних механізмів змін. Такий підхід дозволятиме управляти інвестиційною привабливістю цінних паперів корпорацій, поліпшувати якість корпоративного управління і визначати вплив змін на  показники ділової активності та капіталізацію фінансового ринку, і навпаки.
1.4. Поглиблено трактування капіталізації як динамічної та статичної величини, виділено види і рівні останньої. Запропонований підхід дозволятиме визначати причинно-наслідкові зміни капіталізації однієї акції, акціонерної компанії, фондової біржі на мікрорівні та капіталізації фінансового ринку загалом. Зростання ринкової капіталізації українських емітентів захистить вітчизняні компанії від поглинання, збільшить їх конкурентний потенціал, стимулюватиме приплив прямих іноземних інвестицій, сприятиме формуванню ефективної відсоткової політики корпорацій. 
2. У методичному плані – удосконалено науково-методичні підходи до організації корпоративного управління, корпоративного контролю, а саме:
2.1. Розроблено рекомендації щодо впровадження у практику діяльності українських корпорацій міжнародних професійних стандартів внутрішнього аудиту в частині корпоративного управління, що сприятиме запобіганню великому спектру ризиків і поліпшуватиме загальні показники діяльності компанії. Розроблено комплекс заходів щодо вдосконалення внутрішнього контролю в комерційних банках, антирейдерські заходи превентивного та контрхарактеру, а також пропозиції щодо вдосконалення інфраструктури фондового ринку, які унеможливлять недружні ворожі поглинання корпорацій.
2.2. Запропоновано методичний підхід до діагностики моделі корпоративного управління в секторі депозитних корпорацій  на основі оцінки статистичних характеристик розподілу власників істотної участі банків України за питомою вагою володіння. Розроблено рекомендації щодо збільшення прозорості власності в банківській системі України: розкриття переліку всіх власників банків; структури власності офшорних компаній до бенефіціарних плюс афілійованих власників тощо.
2.3. Обґрунтовано методичні рекомендації щодо вдосконалення нормативно-інформаційного, депозитарного  забезпечення  корпоративного управління: створення конкурентних умов між депозитаріями України, запровадження операційних стандартів професійної діяльності, що базуються на сучасних фінансових та інформаційних технологіях. Рекомендації орієнтовані на усунення існуючих недоліків у системі обліку прав власності на цінні папери.
2.4. Надано пропозиції щодо вдосконалення індикаторів  розвитку фондового ринку: розширення складу індексного кошика ПФТС у галузевому аспекті, збільшення періодичності розрахунку інтегрального індексу, його своєчасне оприлюднення, розширення бази емітентів і розкриття «індексного кошика» тощо. Аргументовано необхідність поширення індексів, зважених за капіталізацією всіх акцій, які торгуються на фондовій біржі, запропоновано методичні підходи до формування представницького списку акцій і облігацій фондової біржі. Адаптовано до умов фінансових ринків, що розвиваються, модель оцінки капітальних активів СAPM у частині визначення індикатора систематичного ризику активу (акції, проекту) – бета-коефіцієнта. Вживання зазначених заходів стимулюватиме розвиток фондового ринку України. 
2.5. Розроблено рекомендації щодо вдосконалення регулювання фінансового ринку шляхом консолідації наглядових і регулятивних функцій у фінансовому секторі разом із запровадженням відповідних інституціональних змін: НБУ – орган макропруденційного нагляду, об’єднані ДКЦПФР і Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг – орган регулювання фінансового сектору. 
2.6.  Обґрунтовано пропозиції щодо вдосконалення методичних підходів до оцінки рівня корпоративного управління за рахунок додаткової оцінки ряду складових. Поширення рейтингів сприятиме розвитку фондового ринку, оскільки вони створюють передумови для підвищення вартості компанії, знижують ризики інвестування в її акції, ліквідують причини недооцінки акцій компаній, дозволяють мінімізувати внутрішні ризики.
	2.7. Запропоновано науково-практичні рекомендації щодо вартісного управління корпорацією, визначено три альтернативні стратегії управління вартістю компанії: фундаментального зростання; організаційного зростання; змішану. Виділено етапи формування системи стратегічного управління вартістю компанії: створення моделі вартості, формування стратегії, бюджетування вартості, реалізація стратегії, звітність про вартість. Формалізовано підходи до прийняття рішення щодо виходу на IPO на основі максимізації вартості компанії. 
	2.8. Адаптовано до українських умов механізми впровадження принципів соціальної відповідальності. Обґрунтовано методичні підходи до формування звітів щодо стійкого розвитку «з використанням елементів GRI», конкретизованих для фінансового сектору, поділеного на чотири категорії: банківське обслуговування фізичних осіб; банківське обслуговування юридичних осіб; управління активами; страхування. Звіти про сталий розвиток корпорацій, які містять показники економічного, екологічного, соціального блоків, доповнюють інформацію, яку можна почерпнути з фінансових звітів, і сприяють поширенню та підвищенню якості корпоративного управління.
	3. У практичному аспекті – результати дисертаційної роботи  впроваджено в практику органів державного управління, комерційних банків,  корпорацій  реального сектору економіки, а також у навчальний процес. 
	3.1. Розроблено проект змін до нормативно-правових актів України: до Податкового кодексу України – в частині виплати дивідендів і оподаткування операцій із цінними паперами; до Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» – в частині консолідації Національної депозитарної системи, створення гарантійного фонду щодо грошових розрахунків для ефективного забезпечення поставки цінних паперів проти платежу; до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 19 «Об'єднання підприємств» – у частині виділення складових гудвілу, їх оцінки і переоцінки, розкриття інформації у фінансовій звітності; до нормативно-правових актів НБУ – в частині приведення їх відповідно до стандартів Базель III.
3.2. Запропоновано положення з аудиту ефективності виконання завдань і функцій Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України,  Державної  комісії з цінних паперів і фондового ринку України та витрачання бюджетних коштів на їх реалізацію, а також створення єдиного регулятора фінансового ринку. 
3.3. У практику діяльності корпорацій реального сектору економіки впроваджено проект Кодексу корпоративного управління, методичні рекомендації щодо: вартісного управління компанією і прогнозування курсу акцій; розрахунку вартісних показників компанії та розробки дивідендної політики. 
3.4. У практику діяльності корпорацій фінансового сектору економіки впроваджено план нарощування капітальної бази банку відповідно до стандартів Базель III, методичні рекомендації щодо складання і розкриття звітності банку у сфері сталого розвитку відповідно до Глобальної ініціативи зі звітності (GRI) і галузевого додатку для фінансового сектору.

Список опублікованих праць за темою дисертаціЇ
Монографії
1.	Дєєва Н.Е. Корпоративне управління і фінансовий ринок: проблеми теорії та практики: моногр. / Н.Е. Дєєва / НАН України, Ін-т економіки пром-сті. – Донецьк, 2011. – 524 с.
Статті у наукових фахових виданнях
2.	Дєєва Н.Е. Проблеми становлення національної моделі корпоративного управління / Н.Е. Дєєва // Вісник економічної науки України. – 2008. – № 2 (14). –  С.38-42.
3.	Дєєва Н.Е. Вплив глобалізаційних процесів на розвиток фінансового ринку України / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Вісник Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля. – 2008. – № 10 (128), ч.2. – С.6-13.
Особистий внесок: визначено вплив глобалізації на формування типу фінансової системи України. 
4.	Дєєва Н.Е. Особливості та переваги активної цінової політики на конкурентних ринках / О.В. Гайдатов, Н.Е. Дєєва, Ю.Л. Грінченко // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2008. – Вип. 33-2 (128). – С.212-220. 
Особистий внесок: визначено вплив цінової політики на конкурентоспроможність корпорацій.
5.	Дєєва Н.Е. Формування організаційно-правової системи корпоративного управління в Україні / Н.Е. Дєєва // Вісник Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут". Темат. вип.: Технічний прогрес і ефективність виробництва: зб. наук. пр. – Х.: НТУ "ХПІ", 2008. – № 54(3). – С.116-122.
6.	Дєєва Н.Е. Індикатори фондового ринку як віддзеркалення стану національної економіки / Н.Е. Дєєва // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2008. – Вип. 35 (149). – С. 52-60.
7.	Дєєва Н.Е. Діагностика типів дивідендної політики українських підприємств / Н.Е. Дєєва // Економіка розвитку. – 2009. – № 3 (51). – С.42-46.
8.	Дєєва Н.Е. Корпоративне управління у банках: специфіка, проблеми і шляхи їх вирішення / Н.Е. Дєєва // Економічний вісник Національного гірничого університету. – 2009. – № 1 (25). – С.107-114.
9.	Дєєва Н.Е. Внутрішній контроль у системі ризик-менеджменту комерційного банку / Н.Е. Дєєва // Збірник наукових праць Черкаського державного технологічного університету. Сер.: Економічні науки. – Черкаси: ЧДТУ, 2009. – Вип. 23, ч.2. – С.86-91.
10.	Дєєва Н.Е. Інтегральний індекс фондового ринку: інформаційна ємність і проблеми використання / Н.Е. Дєєва // Вісник економічної науки України. – 2009. – № 2 (16). – С.37-40.
11.	Деева Н.Э. Актуальные вопросы защиты корпоративных прав акционеров / Н.Э. Деева, О.В. Гайдатов, Н.С. Михайлова // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2009. – Вип. 36-1. – С.61-65. 
Особистий внесок: обґрунтовано механізми захисту прав міноритарних акціонерів.
12.	Дєєва Н.Е. Оцінка стану корпоративного управління лідерів фондового ринку України / Н.Е. Дєєва // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2009. – Вип. 36-2. – С.64-70.
13.	Дєєва Н.Е. Генезис акціонерного підприємництва: українсько-російський досвід / Н.Е. Дєєва // Культура народов Причерноморья. – 2009. – №172. – С.134-138.
14.	Дєєва Н.Е. Корпоративні чинники інтеграції банків і страхових компаній / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Вісник Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського. – 2009. – №4. – С.144-154. 
Особистий внесок: обґрунтовано інтеграційну модель розвитку фінансових корпорацій.
15.	Дєєва Н.Е. Структура власності банків як базис моделі корпоративного управління / Н.Е. Дєєва // Збірник наукових праць державного університету управління. Фінансово-банківські механізми державного управління економікою України. – Донецьк: ДонДУУ, 2009. – Т.Х. – С.48-60. – (Сер.: економіка; вип. 122).
16.	Дєєва Н.Е. Внутрішній аудит як складова корпоративного управління / Н.Е. Дєєва // Торгівля і ринок України: темат. зб. наук. пр. – Донецьк: ДонНУЕТ, 2009. – Вип.27. – С.449-457.
17.	Дєєва Н.Е. Капіталізація фондового ринку України: проблеми оцінки й реакція на кризу / Н.Е. Дєєва // Економічний вісник Донбасу. – 2009. –№ 4 (18). – С.115-121.
18.	Дєєва Н.Е. Розвиток дефініції та методів оцінки капіталізації банківського сектора / Н.Е. Дєєва // Науковий вісник Чернівецького національного університету. Економіка: зб. наук. пр. – Чернівці: ЧНУ, 2009. – Вип.493. – С.78-83.
19.	Дєєва Н.Е. Фінансові аспекти корпоративного контролю / Н.Е. Дєєва // Экономика Крыма. – 2010. – № 3(32). – С.180-185.
20.	Дєєва Н.Е. Рейтинг корпоративного управління як стимулятор розвитку фондового ринку / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Вісник Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського. – 2010. – № 4 (48). – С.246-257. 
Особистий внесок: обґрунтовано методичний підхід до оцінки рейтингу корпоративного управління.
21.	Дєєва Н.Е. Механізм функціонування приватних і публічних акціонерних товариств: відмінності і проблеми / Н.Е.Дєєва // Економічний аналіз: зб. наук. пр. – Тернопіль: ТНЕУ, 2010. – Вип.7. – С.257-261.
22.	Дєєва Н.Е. Депозитарний облік цінних паперів в умовах їх дематеріалізації / Н.Е. Дєєва // Торгівля і ринок України: зб. наук. пр. – Донецьк: ДонНУЕТ, 2010. – Вип.30, т.1. – С.340-349.
23.	Дєєва Н.Е. Методичні підходи до формування звітів по стійкому розвитку фінансових установ / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Часопис економічних реформ. – 2011. – №3. – С.44-48.
Особистий внесок: адаптовано стандарти GRI до умов України.
24.	Дєєва Н.Е. Структура корпоративного контролю / Н.Е. Дєєва, Н.С. Михайлова // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2011. – Вип. 39-2. – С.44-49.
Особистий внесок: формалізовано організаційно-економічний механізм корпоративного контролю.
25.	Дєєва Н.Е. Етапи розвитку фондового ринку України у контексті становлення корпоративного управління / Н.Е. Дєєва // Наукові праці Донецького національного технічного університету. Сер.: економічна. – Донецьк: ДонНТУ, 2011. – Вип. 39-1. – С.83-89.
26.	Дєєва Н.Е. Особливості корпоративних відносин у машинобудуванні / Н.Е. Дєєва, Н.С. Михайлова // Економічний аналіз: зб. наук. пр. – Тернопіль: Економічна думка, 2011. – Вип.9, ч.2. – С.155-158.
Особистий внесок: обґрунтовано методичний підхід до оцінки рейтингу корпоративного управління.

Матеріали наукових конференцій
27.	Дєєва Н.Е. Роль принципів корпоративного управління у розвитку фондового ринку / Н.Е. Дєєва // Стратегии развития Украины в глобальной среде: матер. ІІ междунар. науч.-практ. конф. (Симферополь-Ялта, 7-9 нояб. 2008 г.). – Симферополь: ЦРОНИ, 2008. – Т.1. – С. 197-199.
28.	Дєєва Н.Е. Дивідендна політика як складова корпоративного управління [Електронний ресурс] / Н.Е. Дєєва // Перспективные разработки науки и техники - 2008»: матер. междунар. конф. (г. Днепропетровск, 2008 г.). – Режим доступу: http://www.rusnauka.com/31_PRNT_2008/Economics/36357.doc.htm.
29.	Дєєва Н.Е. Індекс ПФТС: динаміка і проблеми обчислення [Електронний ресурс] / Н.Е. Дєєва // Дни науки – 2009: матер. междунар. конф. (г. Днепропетровск, 2009 г.). – Режим доступу: http://www.rusnauka.com/8_DNI_2009/Economics/43424.doc.htm.
30.	Дєєва Н.Е. Іноземний капітал у банківських корпораціях України / Н.Е. Дєєва // Стратегія розвитку України у глобальному середовищі: матер. ІІІ міжнар наук.-практ. конф. (Сімферополь-Ялта, 13-15 листоп. 2009 р.). – Сімферополь: ВіТроПринт, 2009. – Т.ІІ. – С.177-179.
31.	Деева Н.Э. Правовые способы корпоративного контроля в акционерных обществах  / Н.Э. Деева, Н.С. Михайлова // Управлінські аспекти підвищення національної конкурентоспроможності: матер. ІІІ міжнар. наук.-практ. конф. (Сімферополь-Ялта, 23-25 жовт. 2009 р.). – Сімферополь: ВіТроПринт, 2009. – С.42-44. 
Особистий внесок: обґрунтовано правові способи захисту прав акціонерів.
32.	Дєєва Н.Е. Проблеми рекапіталізації банків за участю держави / Н.Е. Дєєва // Інституційна природа ринкових трансформацій: матер. ХІХ міжнар. наук.-практ. конф. (м. Чернівці, 15-16 жовт. 2009 р.). – Чернівці: ДрукАрт, 2009. - С.101-103.
33.	Дєєва Н.Е. Роль внутрішнього аудиту в управлінні ризиками підприємницької діяльності / Н.Е. Дєєва // Облік, контроль і аналіз в управлінні підприємницькою діяльністю: матер. VI  Міжнар. наук.-практ. конф. (м. Черкаси, 8-10 квіт. 2009 р.). – Черкаси: ЧДТУ, 2009. – С.131-133.
34.	Дєєва Н.Е. Особливості корпоративної податкової політики страхових компаній / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Стан і проблеми оподаткування в умовах світової фінансової кризи: матер.  ІХ Міжнар. наук.-практ. конф. (м. Донецьк, 20-21 листоп. 2009 р.). – Донецьк: ДонНУЕТ імені Михайла Туган-Барановського, 2009. – С. 162-164. 
Особистий внесок: визначено вплив інтеграційної концепції фінансів на формування корпоративної податкової політики страхових компаній.
35.	Дєєва Н.Е. Правове регулювання корпоративного управління / Н.Е. Дєєва // Актуальные проблемы и перспективы развития экономики Украины: матер. VIII Междунар. науч.-практ. конф. (г. Алушта, 1-3 окт. 2009 г.). – Симферополь: ТНУ им. В.И. Вернадского, 2009. – С.121-122.
36.	Деева Н.Э. Причины и проявление мирового финансового кризиса в Украине / Н.Э. Деева // Национальная экономика в условиях глобализации: бизнес и общество в противостоянии кризису: матер. междунар. конф. (г. Санкт-Петербург, 2009 г.). – СПб.: ИД "Русский остров", 2009. – С.85-91.
37.	Дєєва Н.Е. Проблеми становлення моделі державного фінансового моніторингу в Україні / Н.Е. Дєєва // Стан і проблеми обліку, контролю і аналізу в умовах транзитивної економіки: матер. ІІ міжнар. наук.-практ. інтернет-конф. (м. Донецьк, 10 черв. 2010 р.). – Донецьк: ДонНУЕТ, 2010. – С.239-243.
38.	Дєєва Н.Е. Вплив інструментів корпоративного контролю на діяльність акціонерних товариств / Н.Е. Дєєва, Н.С. Михайлова // Ефективність бізнесу в умовах трансформаційної економіки: матер. ІV міжнар. наук.-практ. конф. (м. Судак, 3-5 черв. 2011 р.). – Сімферополь: ВіТроПринт, 2011. – С.162-165. 
Особистий внесок: систематизовано інструменти корпоративного контролю діяльності акціонерних товариств.
39.	Дєєва Н.Е. Дефініція корпоративного контролю / Н.Е. Дєєва, Н.С. Михайлова // Наукове забезпечення процесів реформування соціально-економічних відносин в умовах глобалізації: матер. V наук.-практ. конф. (м. Ялта, 29-30 квіт. 2011 р.). – Сімферополь: ВіТроПринт, 2011. – Т.1. – С.168-170. 
Особистий внесок: аргументовано пропозиції щодо вдосконалення дефініції корпоративного контролю.
40.	Дєєва Н.Е. Стрес-тестування як складова корпоративного управління банків / Т.Д. Косова, Н.Е. Дєєва // Проблеми і перспективи реалізації облікової, контрольної та аналітичної функції у соціокультурному просторі сучасного бізнесу: тези доп. міжнар. наук.-практ. конф. [м. Донецьк, 12-13 трав. 2011 р.]. – Донецьк: ДонНУЕТ, 2011. – С.352-355. 
Особистий внесок: визначено сутність стрес-тестування як інструменту корпоративного управління.

Інші видання
41.	Центральний банк і грошово-кредитна політика: навч. посіб.; за ред. Т.Д. Косової, О.О. Папаіки. – К.: Центр учбової літератури, 2011. – 328 с. – (із грифом МОН України, лист № 1/11-4605 від 01.06.2010 р.). 
Особистий внесок: теми 6 «Регулювання діяльності банків», 7 «Банківський нагляд».
42.	Організація і методика економічного аналізу: навч. посіб.; за ред. Т.Д. Косової. – К.: Центр учбової літератури, 2012. – 528 с. (із грифом МОН України, лист № 1/11-93 від 06.01.2011 р.). 
Особистий внесок: теми 1 «Організація економічного аналізу на підприємстві», 9 «Аналіз джерел формування капіталу», 10 «Аналіз оборотності оборотних активів».

Анотація
Дєєва Н.Е. Корпоративне управління в системі розвитку фінансового ринку. – Рукопис.
Дисертація на здобуття наукового ступеня доктора економічних наук за спеціальністю 08.00.04 – Економіка та управління підприємствами (за видами економічної діяльності). – Інститут економіки промисловості НАН України, Донецьк, 2012.
У дисертації досліджено генезис концепцій корпоративного управління,  визначено сутність і моделі корпоративного управління в контексті глобалізації  фінансових ринків, встановлено особливості розвитку корпорацій реального і фінансового секторів в Україні. Діагностовано проблеми корпоративного управління нефінансових корпорацій; розроблено організаційно-економічний механізм корпоративного контролю та подолання проблеми рейдерства в процесі злиття та поглинання; узагальнено підходи до формування дивідендної політики акціонерних товариств. Проведено порівняльний аналіз корпорацій реального і фінансового секторів в економіці України; визначено капіталізацію в системі ризик-менеджменту банківських корпорацій; обґрунтовано інтеграційну концептуальну модель  розвитку фінансових  корпорацій. Надано оцінку нормативно-інформаційному, депозитарному забезпеченню  корпоративного управління; удосконалено індикатори капіталу українських  корпорацій та вимоги до фондових бірж; обґрунтовано комплекс заходів щодо активізації ділової активності корпорацій на фінансовому ринку України.  Запропоновано напрями реформування державного регулювання розвитку фінансових корпорацій; запропоновано рейтингування як засіб оцінки рівня корпоративного управління; побудовано вартісні моделі як стратегічний напрям управління сучасною корпорацією; удосконалено механізми формування і розкриття нефінансової звітності корпорацій. 
Ключові слова: корпоративне управління, фондовий ринок, біржа, капіталізація, банк, регулювання, вартісне управління, стійкий розвиток.  

Аннотация
Деева Н.Э. Корпоративное управление в системе развития финансового рынка. – Рукопись.
Диссертация на соискание научной степени доктора экономических наук по специальности 08.00.04 – Экономика и управление предприятиями (по видам экономической деятельности). – Институт экономики промышленности НАН Украины, Донецк, 2012.
В диссертации  выявлены исторические закономерности становления акционерного капитала в мире и  в Украине. Определено, что глобализация финансовых рынков имеет существенное влияние на состояние финансового сектора и формирование типа корпоративного управления в Украине как  синтез немецкой и англо-американской модели. Формализован организационно-экономический механизм финансового корпоративного контроля, определены его цель, органы, способы осуществления, объекты, что позволит на практике гармонизировать финансовые интересы субъектов корпоративных отношений. 
Проведена оценка состояния корпоративного управления на макро-уровне по результатам отчетности акционерных обществ перед Государственной комиссией по ценным бумагам и фондовому рынку, а также на микроуровне по данным отчетов о состоянии корпоративного управления корпораций, входящих в индексную корзину Внебиржевой фондовой торговой системы. Показана значимость процедур внутреннего и внешнего контроля деятельности корпораций для развития корпоративного управления и фондового рынка, разработаны предложения по внедрению международных профессиональных стандартов внутреннего аудита в части корпоративного управления. Предложен комплекс антирейдерских мероприятий превентивного и контрхарактера, а также  рекомендации относительно усовершенствования инфраструктуры фондового рынка, которые сделают невозможными недружелюбные враждебные поглощения корпораций. Диагностированы типы дивидендной политики украинских корпораций, разработаны предложения относительно выведения украинских корпораций на рынок IPO, который потребует от них четкой формализации дивидендной политики. 
Определены особенности функционирования корпораций в финансовом и реальном секторах экономики, установлено, что в основу корпоративного управления в банках положена концепция фидуциарных обязанностей, собственность коммерческих банков является высококонцентрированной. Разработаны рекомендации относительно увеличения прозрачности собственности в банковской системе Украины, обоснован комплекс мероприятий по совершенствованию внутреннего контроля в коммерческих банках. Доказана низкая инвестиционная активность банков на фондовом рынке, предложены антикризисные мероприятия, стимулирующие  коммерческие банки вкладывать средства в рыночные финансовые инструменты. Показано, что значительное влияние на развитие украинских корпораций имеет интеграционная концепция финансов. 
Критическая оценка депозитарной системы позволила выявить ее неадекватность потребностям развития корпоративного управления и финансового рынка. Определены позитивные изменения от перехода к бездокументарным выпускам ценных бумаг, предложены мероприятия  по устранению существующих недостатков в системе учета прав собственности на ценные бумаги. Показано, что оценки капитализации украинской экономики, фондового рынка, отдельных корпораций не являются объективными по ряду определенных причин. Для преодоления указанных изъянов разработаны методические рекомендации по определения капитализации фондовой биржи и требования к корпоративному управлению эмитентов, ценные бумаги которых обращаются на бирже. Систематизированы основные индикаторы развития фондового рынка Украины – фондовые индексы (ПФТС, UX), интегральный индекс, обоснованы предложения по их усовершенствованию. Сделан вывод о недостаточном уровне прозрачности корпоративного управления в Украине, для улучшения ситуации разработаны рекомендации по формированию и распространению нефинансовой отчетности корпораций.
Разработаны рекомендации по усовершенствованию надзора за финансовым рынком путем консолидации наблюдательных и регулятивных функций в финансовом секторе, приведению правового регулирования банковской деятельности в соответствии со стандартами Базель III. Обоснованы предложения относительно усовершенствования методических подходов к оценке рейтинга корпоративного управления. Разработаны научно-практические рекомендации относительно стоимостного управления корпорацией, выделены альтернативные стратегии, этапы формирования системы стратегического управления стоимостью компании.
Ключевые слова: корпоративное управление, фондовый рынок, биржа, капитализация, банк, регулирование, стоимостное управление, устойчивое развитие.

Summary
Dyeyeva N.Е. The corporate management in the system of financial market development. – Manuscript.
Thesis for the doctor of economic sciences in specialty 08.00.04 – Еconomy and management by enterprises (by kinds of economic activity). – Institute of Industrial Economics of NAS of Ukraine, Donetsk, 2012.
In the dissertation the genesis of concepts of corporate governance is investigated, the essence and corporate governance models in a context of globalization of the financial markets is defined, features of development of corporations of real and financial sectors in Ukraine are established. The problems of corporate governance of not financial corporations are diagnosed, the organizational-economic mechanism of corporate control and overcoming of a problem of corporate raid in the course of merge and absorption is developed, and the approaches to formation dividend politicians of joint - stock companies are generalized. The comparative analysis of corporations of real and financial sectors in economy of Ukraine is carried out, capitalization in system of risk-management of bank corporations is defined, the integration conceptual model of development of financial corporation’s is proved. The estimation is standard-information, depositarial is given corporate governance maintenance, indicators of the capital of the Ukrainian corporations and the requirement to stock exchanges are improved, the series of measures on activization of business activity of corporations in the financial market of Ukraine is proved. The directions of reforming of state regulation of development of financial corporations are proved, ratings as means of an estimation of level of corporate governance are offered; the cost models as a strategic direction of management are constructed by modern corporation; mechanisms of formation and disclosing of not financial reporting of corporations are improved. 
Keywords: corporate management, fund market, exchange, capitalization, bank, adjusting, cost management, steady development. 

____________________________________________________________________
Підп. до друку 19.04.2012. Формат 60х90/16. Папір друк. №3. Офс. друк. 
Обл.-вид. арк. 2,0. Тираж 100 прим. Замовлення № 1250. 
Друк різографічний. ІЕП НАН України.
83048, Донецьк, Університетська, 77.